Справа №504/2679/25
Провадження №3/504/23/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21.04.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянки України, пенсіонерки, заміжньої, інваліда 3 групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
22.06.2025р. інспектором 1 взводу 8 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Оргєєвою К.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №369443, згідно якого 22.06.2025р. о 13:20 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе), траса М-14, 21 км. 500 м., ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Renault Sandero» н/з НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, або з ознаками дії лікарських препаратів, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, зіниці, які не реагують на світло. Від проходження тесту на стан наркотичного або іншого сп`яніння у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовилася, у встановленому законом порядку. Такими діями ОСОБА_1 порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.
В судових засіданнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що в стані будь-якого сп`яніння не перебувала. Події відбувалися на КПП, співробітники своїми діями утворили затор з автомобілів на блокпосту. Було дуже жарко, вона очікувала у заторі приблизно 40 хв. По другій смузі їхали інші автомобілі та їх пропускали. Коли вона доїхала до блокпосту, то поліцейський, який здійснював контроль за проїздом сказав їй проїжджати скоріше та не затримувати чергу, на що вона відповіла, що черга виникла не через неї, а через автомобілі, які порушують правила та їдуть під знак поза чергою. Це обурило співробітника поліції, він сказав їй зупинитися і стати вправо. Він почав казати, щоб вона проїхала із ним до лікарні на вул. Воробйова, оскільки вона нібито перебуває в стані сп`яніння. Не роз`яснили, що до чого. Вона нічого не порушувала і їй було незрозуміло чому їй запропонували пройти медичне освідування. Поліцейський тримав її на блокпості 40 хвилин, співробітник поліції декілька разів то уходив, то приходив, вона зверталася на лінію «102» в телефонному режимі зі скаргами. Її зупинив один поліцейський - чоловік, весь час з нею спілкувався поліцейський – чоловік, а потім через 20 хвилин після зупинки він прийшов із дівчиною-поліцейською, вона принесла якісь документи, які було неможливо прочитати, тому вона їх не підписувала. Протокол про адміністративне правопорушення склала дівчина-поліцейська. Приїхавши додому, чоловік пояснив їй, що за відмову від проходження огляду передбачено великий штраф та позбавлення права керування, тому вони в той же день вона поїхала до лікарні, де вона пройшла освідування, про що наявний висновок від 22.06.2025р., згідно якого ознак сп`яніння в неї не виявлено.
Захисник-адвокат Редванська Н.В. вважала, що наявні усі підстави для закриття провадження у справі за обставин, викладених вище. При цьому в судовому засіданні надала підтвердження про направлення адвокатського запиту про витребування результату розгляду скарги ОСОБА_1 (звернення на лінію «102»), однак відповідь надано їй не було.
Судом було неодноразово здійснено виклик інспектора 1 взводу 8 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Оргєєвої К.В. (особа, яка склала протокол), про що направлено листи до УПП в Одеській області, однак остання в судові засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, у зв`язку із чим суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних доказів.
Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. 
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння. 
Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). 
Відповідно до п.п.2,4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З відеозапису вбачається, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на КПП, остання висловлює співробітникам поліції зауваження щодо затору на блокпосту під час спеки, що порушує права водіїв. На що співробітник поліції, не встановлюючи ознак спяніння, відповідає, що пропонує їй пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а саме проїхати до лікарні на вул. Ак. Воробйова. Після чого починається тривалий конфлікт, ОСОБА_1 телефонує на лінію «102» зі скаргами на дії співробітників поліції. 
При цьому суд констатує, що співробітниками поліції було вочевидь не дотримано процедуру виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушено Інструкцію. Яким чином у ОСОБА_1 були встановлені ознаки сп`яніння, є незрозумілим, адже жодні перевірки з особою на місці не проводилися. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечувала наявність відповідних ознак, однак поліцейський все одно не провів відповідної перевірки.
З відеозапису вбачається, що із початку зупинки транспортного засобу, водієм якого була ОСОБА_1 та в процесі її розмови із поліцейським вбачається упереджене ставлення до неї, оскільки остання зробила зауваження.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 в день складення протоколу про адміністративне правопорушення, пройшла медичний огляд у КНП «ООМЦПЗ» ООР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджено доказами, наданими стороною захисту. За результатами медичного огляду було складено висновок від 22.06.2025р., згідно якого ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.
Вказані докази спростовують вказані поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, або ознак дії лікарських препаратів, як це вказано в протоколі.
Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після складання протоколу, що є обов`язковою вимогою відповідно до ст.266 КУпАП та свідчить про формальний підхід до оформлення матеріалів справи.
Також суд звертає увагу на те, що адміністративна процедура була розпочата одним поліцейським, який безпосередньо зупинив транспортний засіб, а потім продовжена іншим поліцейським Оргєєвою К.В., яка лише склала протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. 
Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. 
Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). 
У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. 
Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. 
За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи. 
Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. 
У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами. 
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,- 
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно  ОСОБА_1  – закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення. 

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя 	П. В. Жовтан