П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2827/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І. Дата і місце ухвалення: 28.01.2026р., м. Одеса  	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства освіти і науки України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року за заявою Міністерства освіти і науки України, поданою в порядку статті 374 КАС України, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського національного економічного університету, Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «ІНФОРЕСУРС» про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеського національного економічного університету, Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства “ІНФОРЕСУРС”, в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії Одеського національного економічного університету та скасувати наказ №7-Ос від 22.01.2025р. про скасування наказу від 10.01.2025р. №4-Ос;
- визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України №3/847-25 від 27.01.2025р. про внесення в Єдину державну електронну базу з питань освіти даних про переведення ОСОБА_1 , аспіранта 1 курсу кафедри ФМФР на денну форму здобуття освіти згідно наказу ректора ОНЕУ від 10.01.2025р. №4-Ос; 
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України та Технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Державне підприємство “ІНФОРЕСУРС” внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо переведення ОСОБА_1 , аспіранта 1 курсу кафедри ФМФР на денну форму здобуття освіти згідно наказу ректора ОНЕУ від 10.01.2025р. №4-Ос.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Одеського національного економічного університету від 22 січня 2025 року №7-Ос “Про скасування наказу”.
Зобов`язано Міністерство освіти і науки України внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо ОСОБА_1 , як здобувача освіти за денною формою навчання згідно наказу ректора Одеського національного економічного університету від 10 січня 2025 року №4-Ос.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
На виконання судового рішення по справі №420/2827/25 судом першої інстанції 20.01.2026р., серед іншого, видано виконавчий лист про зобов`язання Міністерства освіти і науки України внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо ОСОБА_1 , як здобувача освіти за денною формою навчання згідно наказу ректора Одеського національного економічного університету від 10 січня 2025 року №4-Ос.
Міністерство освіти і науки України звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, в порядку ст.374 КАС України, про визнання виконавчого документу, який видано для примусового виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025р. у справі №420/2827/25, в частині зобов`язання Міністерства освіти і науки України внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо ОСОБА_1 , як здобувача освіти за денною формою навчання згідно наказу ректора Одеського національного економічного університету від 10 січня 2025 року №4-Ос, таким, що не підлягає виконанню Міністерством освіти і науки України.
В обґрунтування поданої заяви Міністерство зазначило, що питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності, у даному випадку закладу вищої освіти, у якому навчається позивач.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року в задоволенні заяви Міністерства відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Міністерство освіти і науки України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 28.01.2026р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про задоволення заяви Міністерства про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спірного питання судом першої інстанції не враховано, що переведення з однієї форми здобуття вищої освіти на іншу здійснюється керівництвом закладу вищої освіти згідно з вимогами Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, та надання їм академічної відпустки, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 07.02.2024р. №134, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2024 року за №509/41854. А відтак, розгляд питання про переведення здобувачів освіти є дискреційними повноваженнями ректора закладу освіти, у якому позивач навчається, а тому суд не може підміняти відповідні функції керівника закладу вищої освіти. Міністерство освіти і науки України не приймало на час розгляду судом позовних вимог стосовно позивача/заявника рішень щодо відображень в Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації та не зобов`язане цього робити в силу належності питання переведення здобувачів освіти із однієї форми навчання до іншої – виключно до дискреційних повноважень закладів освіти.
Також, апелянт посилається на те, що до спірних правовідносин слід застосувати наказ МОН від 24.06.2024р. №910 в редакції наказу від 20.12.2024р. №1775, як такої, в якій чітко зазначено, що переведення здобувачів фахової передвищої та вищої освіти на денну або дуальну форми здобуття освіти з інших форм здобуття освіти призупинено на період дії правового режиму воєнного стану в Україні.
За наведених обставин апелянт стверджує, що наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Положеннями ст.374 КАС України чітко визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Одеський національний економічний університет подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Міністерства залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 28.01.2026р. – без змін. Одеський національний економічний університет зазначає, що ним було внесено інформацію про здобувача освіти ОСОБА_1 до ЄДЕБО шляхом розміщення наказу ОНЕУ №4-Ос від 10.01.2025р. в ЄДЕБО, але цей наказ не пройшов верифікацію з причини появи в ЄДЕБО блокуючого повідомлення. Під час розгляду справи №420/2827/25 досліджувалось питання саме верифікації внесеної університетом інформації в ЄДЕБО.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частин першої та другої статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Колегія суддів зазначає, що підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Разом з цим, законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 374 КАС України.
При цьому, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 374 КАС України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, від 05.11.2020 у справі №752/2391/17, від 09 червня 2022 року у справі №2-118/2001, від 09.02.2023 у справі №824/85/21.
Як вже зазначалося колегією суддів, на виконання судового рішення по справі №420/2827/25 Одеським окружним адміністративним судом 20.01.2026р. видано виконавчий лист про зобов`язання Міністерства освіти і науки України внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо ОСОБА_1 , як здобувача освіти за денною формою навчання згідно наказу ректора Одеського національного економічного університету від 10 січня 2025 року №4-Ос.
У поданій до суду першої інстанції заяві про визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, Міністерство освіти і науки України посилається на те, що питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності, у даному випадку закладу вищої освіти, у якому навчається позивач.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вказаної заяви та відсутність підстав для її задоволення.
Міністерство у своїй заяві фактично висловлює свою незгоду з висновками колегії суддів, наведеними у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року, в якій судом проводився аналіз законодавства України, пов`язаного із внесенням змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, внаслідок чого зроблено висновок, що саме Міністерство освіти і науки України зобов`язане внести відповідні зміни до відомостей щодо ОСОБА_1 , що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. 
Колегія суддів вважає, що Міністерство освіти і науки України шляхом подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, намагається переглянути рішення суду, яке набрало законної сили, що не узгоджується з положеннями статті 374 КАС України. 
Встановлений постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року по справі №420/2827/25 обов`язок Міністерства є безумовним та підлягає виконанню. Судове рішення, яке набрало законної сили, повинно бути виконано відповідачем в межах покладених судом зобов`язань.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність, передбачених частиною другою статті 374 КАС України, підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Відповідно до ч.2 ст.328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Враховуючи зазначене, ухвала суду першої інстанції щодо визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п.22 ч.1 ст.294 КАС України), після її перегляду в суді апеляційної інстанції, не може бути оскаржена у касаційному порядку.
Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 374 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 23 лютого 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук