Справа №345/6565/25 
Провадження № 2/345/265/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е

22.01.2026 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді – Юрчака Л.Б.
секретаря – Пилипів Н.П.
розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , представника позивача – адвоката Сидор Ярослави Миколаївни до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернуся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить суд визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок АДРЕСА_1 , як таке, що складається з: 1/2 частки - як частки у спільній сумісній власності подружжя; 1/2 частки - в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Свої вимоги мотивує тим, що її чоловік ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Згідно архівних даних реєстрація права власності на дане домоволодіння не проводилася. Державний нотаріус Першої Івано-Франківської нотаріальної контори, виконуючи обов`язки державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане домоволодіння відмовив у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи. Вона являється спадкоємцем першої черги за законом. ЇЇ син, відповідач по справі, ОСОБА_2 , не звертався з заявою про прийняття спадщини і на неї не претендує. 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. 
У судове засідання ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 не з`явилися, однак представник позивача – адвокат Сидор Я.М. подала заяву в якій просив розглядати справу у її та позивача відсутності та винести рішення на підставі наданих доказів, позовні вимоги підтримує та просить суд задоволити їх у повному обсязі. 
Відповідач в судове засідання не з`явилився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомив.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
З правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, встановлено, що за правилами статті 392ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 (далі за текстом – спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.08.2007.
Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . 
Згідно архівних даних реєстрація права власності на дане домоволодіння не проводилась, про що зазначено в довідці від 22.09.2025 року № 00359 виданої Івано-Франківським ОБТІ.
18.10.2025 року Державний нотаріус Першої Івано-Франківської нотаріальної контори, виконуючи обов`язки державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане домоволодіння відмовив у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи.
Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.
Згідно зі ст. 1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Крім позивачки, яка є дружиною спадкодавця та спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, відсутність заперечень зі сторони відповідача, а також те, що позивачка не може оформити свої спадкові права у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 житлового будиноку АДРЕСА_1 .
Відповідно до положеньст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що розміри часток у праві спільної сумісної власності на житлового будиноку АДРЕСА_1 , становить по 1/2 частці за кожним.
Статтею 1226 ЦК Українивизначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Отже, позивачу та спадкодавцю належить по 1/2 частці житлового будиноку АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З урахуванням того, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина, у складі якої перебувала його 1/2 частка у вказаному будинку, та враховуючи, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом і звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що вона набуває право власності на 1/2 частки будинку як спільну сумісну власність подружжя.
Відсутність заперечень з боку відповідача, а також неможливість оформлення права власності через відсутність правовстановлюючих документів, підтверджує правомірність та законність вимог позивача.
Отже, на підставі наведених обставин і норм чинного законодавства існують достатні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 1/2 частки житлового будинку як частки у спільній сумісній власності подружжя.
На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 322, 328, 373, 1218, 1220-1223, 1234-1236, 1268-1270, ч. 1 ст. 1274 ЦК України, та керуючись ст.ст.259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву за позовом  ОСОБА_1 , представника позивача – адвоката Сидор Ярослави Миколаївни до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом - задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в цілому на житловий будинок АДРЕСА_2 , яке складається з: 1/2 частки - як частки у спільній сумісній власності подружжя; 1/2 частки - в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 02.02.2026 року.

Суддя: підпис
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Судове рішення не набрало законної сили 
Помічник судді Ю.М. Гринів
20.02.2026