П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/4569/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
11 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Салус України" до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Салус України" звернулося до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000471/2 від 18.09.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2024/001438 від 18.09.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, для проведення митної процедури Чернівецькій митниці були надані митні декларації. Проте, відповідачем було відмовлено в оформлені товару за заявленою митною вартістю в результаті чого, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Із указаними рішеннями позивач не погоджується, оскільки відповідачем не наведено аргументовані та конкретні доводи щодо наявності у поданих товариством документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність конкретних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15.11.2022 між компанією "Sakra Emtas dis Tic.San.Ve Tic.LTD. STI", Туреччина (Продавець), з однієї сторони, та ТОВ "Салус України" (Покупець), з другої сторін, укладено контракт купівлі-продажу №15/11 (далі - контракт).
За умовами даного контракту Продавець зобов`язується передати Покупцю продукцію згідно з фактурою, яка являється невід`ємним документом до Контракту, в якому сторони узгоджують асортимент, кількість, ціну за одиницю Товару, загальну вартість, умови поставки, покупця, адресу поставки кожної партії товару та має силу Додатку (специфікації) до контракту.
Відповідно до п.4.1, 4.2 Контракту ціна товару, що поставляється. Встановлюється в доларах США та зазначається у фактурі, сторони погодили, що загальна вартість товару становить 2 000 000 доларів США.
Згідно п.5.2 Контракту оплата товару здійснюється у вигляді 100 % передоплати шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця згідно Проформи-Фактури, якщо інше не буде встановлено письмовою угодою сторін. Можлива оплата частинами згідно домовленостей сторін.
24.06.2024 між сторонами була погоджена фактура у вигляді рахунка-проформи №UKR20240624-06 щодо поставки 815 радіаторів ТМ "HTS" на суму 30911,37 доларів США.
На виконання пункту 5.2. Контракту позивач здійснив два перекази грошових коштів на рахунки SAKRA EMTAS DIS TIC.SAN.VE TIC.LTD.STI засобами міжнародної платіжної системи SWIFT на суми 9207,51 доларів США 22.07.2024 року та 21703,86 доларів США від 03.09.2024 року, здійснивши передоплату 100% вартості чергової партії товару по Контракту, що за цінами, асортиментом і кількістю погоджена проформою-фактурою № UKR20240624-06 від 24.06.2024 на суму 30911,37 доларів США.
09.09.2024 ТОВ "Салус Україна" замовив у перевізника ФОП ОСОБА_1 доставку придбаних товарів з м.Сакарая (Туреччина) в м.Чернівці (Україна), про що між позивачем і перевізником була узгоджена і підписана заявка №7 від 09.09.2024, якою обумовлені ціна, строки та інші умови перевезення вантажу. Вартість (ціна) перевезення вантажу була узгоджена сторонами у вказаній заявці у сумі 108550,00 грн.
Замовлена за проформою-фактурою №UKR20240624-06 від 24.06.2024 партія товару по Контракту у складі радіаторів для центрального опалення ТМ "HTS" сталевих виробництва компанії SAKRA EMTAS DIS TIC.SAN.VE TIC.LTD.STI, в кількості 815 штук вагою брутто 21480 кг, нетто 21200 кг на суму 30911,37 долари США, була відвантажена продавцем на підставі базисних умов поставки FCA SAKARYA Туреччина (INCOTERMS 2010 року) у замовлений позивачем у ФОП ОСОБА_1 вантажний транспортний засіб 09.09.2024, про що складений рахунок-фактура (Invoice) №ЕХР2024000000235 від 09.09.2024 та Пакувальний лист (Packing List) від 09.09.2024.
09.09.2024 ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) складено міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) серії НОМЕР_1 .
16.09.2024 позивач подав до митного оформлення митну декларацію №24UA408020046207U7 разом з товаро-супровідними документами, а саме: пакувальний лист від 09.09.2024, проформу-фактуру (Proforma Invoice) № UKR20240624-06 від 24.06.2024, рахунок-фактуру (Invoice) № ЕХР2024000000235 від 09.09.2024, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) серії А № 003297 від 09.09.2024, сертифікат походження товару (Certificate of origin) № А 1693060, платіжний документ на оплату 9207,51 доларів США 22.07.2024, платіжний документ на оплату 21703,86 долари США від 03.09.2024, рахунок №0111 від 13.09.2024 на оплату транспортних послуг з перевезення вантажу, довідку №5 від 12.09.2024 про вартість транспортних послуг, прайс-лист від 03.06.2024, Додаток до Контракту № 2 від 03.08.2023, Додаток до Контракту № 3 від 30.08.2023, Додаток до Контракту № 4 від 11.09.2023, зовнішньоекономічний контракт №15/11 від 15.11.2022, копію прийнятої митними органами Туреччини експортної митної декларації за № 24341300EX00741235 від 10.09.2024.
За результатами розгляду поданих документів митним органом прийнято рішення №UA408000/2024/000471/2 від 18.09.2024, зі змісту якого встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:
- згідно п.2.1 контракту від 15.11.2022 №15/11 (з урахуванням додатку від 11.09.2023 №4) товар поставляється комплектно в кількості, що визначена в Рахунку-фактурі (інвойсі). Відомості щодо комплектності товару відсутні;
- згідно п.4.2.1 контракту від 15.11.2022 №15/11 товар поставляється частинами відповідно до домовленостей Сторін щодо ціни, кількості, асортименту та періодичності поставки. Документальне підтвердження зазначених домовленостей відсутнє;
- в прайс-листі від 03.06.2024 б/н заявлено відомості не по всіх позиціях товару, які постачаються;
- для підтвердження транспортних витрат надано рахунок на оплату від 13.09.2024 №0111 та довідку про транспортні витрати від 12.09.2024 №5. Рахунок на оплату від 13.09.2024 №0111 містить реквізити заявки №7 від 09.09.2024 та договору №09/04/24-СУ від 09.04.2024, які не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат;
- товар постачається на умовах FCA TR SAKARYA. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. При цьому, у рахунку на оплату від 13.09.2024 №0111 та довідці про транспортні витрати від 12.09.2024 №5 заявлено лише відомості про вартість транспортних послуг по перевезенню, які і додані до митної вартості. Таким чином, виникає питання щодо включення перелічених вище складових до митної вартості товару. Документів з цього приводу не надано;
- копія митної декларації країни відправлення від 10.09.2024 №24341300EX00741235 містить реквізити Е-фатури від 10.09.2024 № 24243160110886037781500, яка до оформлення не подана.
Відповідачем було надано позивачеві електронне повідомлення щодо надання додаткових документів.
На виконання вказаного повідомлення, декларантом додатково подано лист з додатками №18/09-1 від 18.09.2024, додаткові документи у складі додатку №5 від 24.06.2024 до контракту №15/11 від 15.11.2022 та Заявку №7 від 09.09.2024 на перевезення, а також відповідні письмові пояснення з поставлених питань.
У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару UA408000/2024/000471/2, Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2024/000062.
Не погодившись із діями відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ (далі - МК України) заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно зі ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
За приписами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.1 – 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно із ч.6 та 7 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Положеннями ч.2 та 3 ст.57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).
За приписами ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 09.06.2020 у справі № 1.380.2019.002044.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (ст.53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені ч.2 ст.53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності винесення оскаржуваних рішень, колегія суддів зважає на наступне.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товару UA408000/2023/000767/2 від 29.12.2023 року, підставою для коригування митної вартості товару стало те, що подані декларантом документи документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме: згідно п.2.1 контракту від 15.11.2022 №15/11 (з урахуванням додатку від 11.09.2023 №4) товар поставляється комплектно в кількості, що визначається в рахунку-фактурі (інвойсі). Відомості щодо комплектності товару відсутні. 
Суд зазначає, що жоден пункт контракту від 15.11.2022 №15/11 (із внесеними змінами) не передбачає зазначення на кожну поставку товару відомостей про його комплектування.
Разом з тим, згідно п. 1.2 контракту від 15.11.2022 №15/11 (із внесеними змінами) за даним контрактом продавець зобов`язується передати покупцю продукцію згідно з фактурою.
Підпунктом 1.2.1 контракту від 15.11.2022 №15/11 визначено, що фактура являється невід`ємним документом до контракту, в якому сторони узгоджують асортимент, кількість, ціну за одиницю товару, загальну вартість, умови поставки, покупця , адресу поставки кожної партії товару та має силу додатку (специфікації) до контракту. 
Таким чином, погоджені між сторонами договірні умови не передбачають додаткового документування комплектності товару під час його поставки.
Поряд з цим, митний орган взагалі не обґрунтував, яким чином зазначення відомостей про комплектування товару може вплинути на визначення заявленої митної вартості, в той час як у рахунку-фактурі були зазначені всі необхідні відомості про товар, зокрема асортимент, ціна за одиницю, загальна сума партії товару, умови поставки, інформація про покупця, його адреса.
Більше того, позиція митного органу не містить посилань на вимоги чинного законодавства, яке б передбачало обов`язкове зазначення відомостей про комплектування товару при його поставці.
З огляду на викладене, відповідач безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для коригування заявленої митної вартості товару у зв`язку із не зазначенням відомостей про комплектування.
Крім того, у оскаржуваному рішенні зазначено, що згідно п. 4.2.1 контракту від 15.11.2022 №15/11 товар поставляється частинами відповідно до домовленостей сторін щодо ціни, кількості, асортименту та періодичності поставки. Документальне підтвердження зазначених домовленостей відсутнє.
Разом з тим, в матеріалах справи міститься рахунок-фактура (інвойс) від 09.09.2024 №EXP2024000000235, в якому зазначена інформація, зокрема про асортимент товару, його ціну, кількість, тип поставки, загальна сума конкретної поставки.
Таким чином, факт здійснення поставки товару згідно інвойсу від 09.09.2024 №EXP2024000000235 фактично і вказує на домовленість сторін щодо ціни товару, кількості, асортименту та періодичності поставки.
Крім того, суд звертає увагу, що умовами контракту від 15.11.2022 №15/11 (із внесеними змінами та доповненнями) не передбачено укладення між сторонами окремого документу, яким б підтверджувалося досягнення домовленостей щодо ціни товару, кількості, асортименту та періодичності поставки.
Слід також наголосити, що ані в оскаржуваному рішенні, ані в поданому відзиві митний орган не зазначив, яким чином відсутність документального підтвердження домовленостей сторін щодо ціни, кількості, асортименту та періодичності поставки товару могло вплинути на визначення заявленої митної вартості.
За таких обставин, суд критично оцінює висновки митного органу щодо наявності підстав для коригування заявленої митної вартості товару у зв`язку із відсутністю документального підтвердження домовленостей сторін щодо ціни, кількості, асортименту та періодичності поставки товару.
Стосовно посилань відповідача на прайс від 03.06.2024 б/н, в якому заявлено відомості не по всім позиціям товару, які постачаються, то суд зазначає, що прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів.
Більше того, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, при цьому жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.10.2020 у справі №810/690/17 та від 01.03.2023 у справі №420/18880/21.
Щодо виявлених митним органом розбіжностей в частині умов перевезення оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат, то слід зазначити, що законом не визначено доказ (докази), виключно якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати від 12.09.2024 №5 та рахунок на оплату №0111 від 13.09.2024 є допустимими доказами для підтвердження витрат на перевезення.
До того ж, у вказаних документах чітко зазначено, що транспортні витрати по перевезенню вантажу з Сакар`я (Туреччина) - Чернівці (Україна) становили 108550,00 грн, а тому такі витрати правомірно були включені декларантом до заявленої митної вартості товару.
Крім того, у оскаржуваному рішенні митним органом зазначено, що товар постачається FCA TR SAKARYA. За умовами поставки FCA продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту шляхом передавання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (Франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт, внутрішні перевезення, експортне мито, митний збір, податки. При цьому у рахунку на оплату №0111 від 13.09.2024 та довідці про транспортні витрати від 12.09.2024 №5 заявлено лише відомості про вартість транспортних послуг по перевезенню, які і додані до митної вартості. Таким чином, виникає питання щодо включення вище перелічених складових до митної вартості товару. Документів з цього приводу не надано.
Тобто, у оскаржуваному рішенні відповідач самостійно визнає, що згідно умов поставки FCA TR SAKARYA до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт, внутрішні перевезення, експортне мито, митний збір, податки, однак із незрозумілих мотивів зазначає, що у документах про транспорті витрати відсутні відомості про включення перелічених складових до митної вартості товару.
Проте, суд звертає увагу відповідача, що у транспортних документах позивача і не могло бути зазначено відомостей про оплату навантажувальних робіт, внутрішні перевезення, експортне мито, митний збір, податки, оскільки такі витрати покладаються виключно на продавця згідно умов поставки FCA (Франко перевізник), що також узгоджується із умовами контракту від 15.11.2022 №15/11.
Стосовно посилань відповідача у оскаржуваному рішенні на копію митної декларації країни відправлення від 10.09.2024 №24341300ЕХ00741235, в якій містяться посилання на е-фактуру від 10.09.2024 №24243160110886037781500, які не надано до митного оформлення, то суд зазначає, що позивач не здійснював оформлення і подачу експортної декларації митним органам Туреччини, не брав участь у формуванні пакету документів, які додавалися, а лише отримав копію експортної митної декларації від продавця після її схвалення митними органами Туреччини і, відповідно, не може нести відповідальності за правильність та зміст митної декларації, що оформлювалася продавцем.
Крім того, копія митної декларації країни відправлення не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів.
При цьому, у оскаржуваному рішенні митним органом не обґрунтовано, яким чином відомості митної декларації країни відправлення, в тому числі посилання на е-фактуру від 10.09.2024 №24243160110886037781500, можуть вплинути на правильність обчислення складових заявленої митної вартості товару.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно здійснив коригування митної вартості товару прийнятим рішенням №UA408000/2024/000471/2 від 18.09.2024, оскільки подані декларантом документи належним чином підтверджували числові значення складових заявленої митної вартості товару.
Таким чином суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом не надано. Крім того, відповідач не надав доказів неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.
Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд погоджується з твердженням позивача про подання ним разом з митною декларацією до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, та, відповідно, про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно частин першої – третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Подані позивачем до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам статті 53 МК України.
Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Водночас, митним органом, як суб`єктом владних повноважень, усупереч наведеним вище нормам матеріального та процесуального права, не надано суду обґрунтованих доводів й, відповідно, не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.
Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність критеріям, наведених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що при їх прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно й нерозсудливо.
Таким чином, суд вважає, що рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості №UA408000/2024/000471/2 від 18.09.2024 є протиправним й таким, що підлягають скасуванню.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Зважаючи на протиправність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000471/2 від 18.09.2024 суд вважає, що наявні підстави і для скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2024/001438 від 18.09.2024
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.