КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року місто Київ № 320/34005/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоус А.Ю. розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив:
- визнати протиправною та скасувати відмову Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у взятті ОСОБА_1 на облік, як внутрішньо переміщеної особи, викладену в листі від 25.06.2025 (вих. №15-25/3825 від 25.06.2025);
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації взяти Степаненка Святослава Сергійовича на облік, як внутрішньо переміщену особу та видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до законодавства.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, який внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації території України був змушений залишити місце свого постійного проживання. Позивач народився у місті Євпаторія Автономної Республіки Крим. У 2014 році, у зв`язку з початком окупації півострова, позивач разом із матір`ю, ОСОБА_2 , були змушені терміново залишити місце постійного проживання з метою збереження життя та здоров`я. На момент виїзду позивач був малолітньою особою (7 років), що зумовило його повну залежність від дій законних представників та перебування у стані гострої небезпеки.
Виїзд із тимчасово окупованої території здійснювався у стислі строки в умовах надзвичайного режиму та присутності іноземних військових формувань, що унеможливило належну підготовку документів. Як наслідок, частина особистих документів була втрачена, зіпсована або залишилася на непідконтрольній органам державної влади території.
Мати позивача, ОСОБА_2 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа (довідка № 3005-7002100637 від 27.08.2024). Позивач зазначає, що на момент переміщення у 2014 році він був неповнолітнім, не мав паспорта громадянина України та перебував під повною опікою матері, у зв`язку з чим окремий статус ВПО для нього тоді не оформлювався.
На даний час, досягнувши 16-річного віку та отримавши паспорт громадянина України, позивач набув часткову цивільну дієздатність (ст. 31, 32 ЦК України) та звернувся за отриманням статусу ВПО самостійно для реалізації своїх соціально-економічних прав, зокрема права на освіту та вступ до закладу вищої освіти.
09.06.2025 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про взяття на облік як ВПО. До заяви було додано документи, що підтверджують факт його проживання на території м. Євпаторія на момент початку окупації. Однак, листом від 25.06.2025 № 15-25/3825 відповідач відмовив у задоволенні заяви, мотивуючи це недостатністю доказів підтвердження факту проживання на відповідній території на момент переміщення.
Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист, та просить суд поновити його порушене право шляхом зобов`язання відповідача взяти його на облік як внутрішньо переміщену особу.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданим 04.07.2022 органом 8029. Місце народження в паспорті зазначено місто Євпаторія, АР Крим, Україна.
Згідно свідоцтва про народження від 05.09.2007 серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції автономної Республіки Крим, ОСОБА_1 народився в м. Євпаторія, АР Крим, Україна, мати ОСОБА_3 , батько ОСОБА_4 .
Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1101690-2022 місце народження ОСОБА_1 зазначено м. Євпаторія, АР Крим, Україна. 
Мати позивача ОСОБА_5 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 27.08.2024 №3005-7002100637. В довідці зазначено зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
Сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 .
Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна (частина третя статті 29 Цивільного кодексу України).
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (частина четверта статті 29 Цивільного кодексу України).
У відповідь на звернення позивача від 11.06.2025 № 15-23/7424 щодо видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 25.06.2025 №15-25/3825 повідомило, що оскільки надані документи не підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб”, підстав для видачі довідки внутрішньо переміщеної особи не вбачається.
Для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №509, потрібно надати до управління будь-які зазначені документи, що підтверджують проживання на території на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерством розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.
У листі зазначено, що до заяви позивачем були надані такі документи:
копію ID - картки № НОМЕР_1 виданої органом 8029 04.07.2022;
копію свідоцтва про народження;
довідку про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру (місце реєстрації - відсутнє);
картка платника податків;
витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України);
довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 (матері);
військово-обліковий документ № НОМЕР_3 виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо видачі довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлюються Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб” (далі Закон № 1706-VII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Згідно статті 4 Закону № 1706-VII:
факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (частина перша);
підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина друга).
для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру" (частина третя).
заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник) (частина четверта).
Відповідно до частини сьомої статті 4 Закону № 1706-VII разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.
У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, строків і порядку оскарження, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.
У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності (за наявності), документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).
У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, строків і порядку оскарження, яке підписується керівником цього органу.
Рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки приймається з урахуванням вимог, передбачених Законом України "Про адміністративну процедуру".
Статтею 10 Закону № 1706-VII визначено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з обґрунтуванням такого рішення, якщо:
1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;
2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;
4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;
5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.
Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або до адміністративного суду.
Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) регулює Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - Порядок № 509), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (в редакції на час звернення позивача із заявою про взяття на облік).
Абзацами другим та третім пункту 1 Порядку № 509 визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
На отримання довідки не мають права особи, які перемістилися в межах тимчасово окупованих російською федерацією територій, щодо яких не визначено дати завершення тимчасової окупації російською федерацією, перелік яких затверджений Мінрозвитку.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).
Починаючи з 1 серпня 2023 р. на отримання довідки мають право особи, які залишили або покинули своє місце проживання у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, та перемістилися з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих російською федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінрозвитку, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації російською федерацією, а також особи, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) житлове приміщення.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 509, заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.
Підстави для відмови у видачі довідки наведені в п. 8 Порядку № 509, серед яких:
1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;
2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);
4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;
5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.
Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що умовою надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи є документальне підтвердження факту її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, на момент їх виникнення.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, вся Автономна Республіка Крим входить до цього переліку.
Підставою для відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи слугувало не підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб”.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до заяви про видачу довідки ВПО було надано такі документи: копію ID - картки № НОМЕР_1 виданої органом 8029 04.07.2022; копію свідоцтва про народження; довідку про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру (місце реєстрації - відсутнє); картка платника податків; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України); довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 (матері); військово-обліковий документ № НОМЕР_3 виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення позивачем надавалося, зокрема, свідоцтво про народження від 05.09.2007 серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, де зазначення, що ОСОБА_1 народився в м. Євпаторія, АР Крим, Україна, мати - ОСОБА_3 .
Відповідачу також надавався витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України) №00000000668, дата формування якого 25.07.2014, за заявою матері позивача від 25.07.2014 №2723/02/1-03-39.
Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1101690-2022 місце народження ОСОБА_1 зазначено м. Євпаторія, АР Крим, Україна. 
Мати позивача ОСОБА_5 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 27.08.2024 №3005-7002100637. В довідці зазначено зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
Як вже було зазначено судом, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна (частина третя статті 29 Цивільного кодексу України).
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (частина четверта статті 29 Цивільного кодексу України).
Таким чином, ОСОБА_1 на момент виникнення обставин (окупація АР Крим з 20.02.2014) проживав за адресою: АДРЕСА_1 (місце проживання матері, вважається і місцем проживання її дитини, яка не досягла 14 років).
Суд зазначає, що позивачем надано докази на підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб”. У зв`язку з чим, відповідачем неправомірно відмовлено у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.
Крім того, суд зауважує, що отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є правом, а не обов`язком особи та законодавством не передбачено строків постановки на облік з моменту переміщення.
У зв`язку з чим, відповідачем неправомірно відмовлено у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом (з урахуванням постанови Верховного Суду від 12.09.2018 в справі № 310/8280/16-а в частині способу захисту) визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого листом від 25.06.2025 №15-25/3825 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та зобов`язання взяти позивача на облік як внутрішньо переміщену особу та видати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Оскільки позов задоволено повністю на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 252, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, оформлене листом від 25.06.2025 №15-25/3825 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації взяти на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як внутрішньо переміщену особу та видати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Відомості про сторони та інших учасників справи: 
позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 );
відповідач – Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (ідентифікаційний код 26063771, місцезнаходження: 04209, місто Київ, вулиця Озерна, будинок 18А).
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоус А.Ю.