Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року Справа№580/10174/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) подав позов до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття на облік військовозобов`язаних ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 після того, як він був виключений з військового обліку на підставі п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 13.07.2021 року його 21.03.2006 року виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі ст. 37 п. 6 п.п.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину). Вказана інформація також підтверджуються листами №1147 від 12.02.2025 року та №3315 від 21.05.2025 року, отримані на запити, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позивач зазначив, що незважаючи на офіційну інформацію ІНФОРМАЦІЯ_5 про не перебування його на військовому обліку, інформація яка міститься у інформаційній телекомунікаційній системі «Резерв+» відрізняється по змісту та свідчить про перебування його на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто, з даних, що містяться у інформаційній телекомунікаційній системі «Резерв+» вбачається, що позивача після виключення з військового обліку на підставі п.6 п.п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» після 13.07.2021 було взято на військовий облік військовозобов`язаних. Позивач зауважив, що 08.08.2025 року ним подавалась заява до ІНФОРМАЦІЯ_1 по вчиненню дій щодо внесення змін до інформаційної телекомунікаційної системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо його виключення з обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 . У відповідь на його заяву, своїм листом №5037 від 26.08.2025 року відповідач повідомив про те, що позивач перебуває на обліку військовозобов`язаних у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_6 , як раніше засуджений і потребує проходження ВЛК. Ознайомившись з вищевказаним листом, яким відмовлено у виключенні з військового обліку військовозобов`язаних першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивач вважає таку відмову протиправною.
Відповідачем 2 було надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив наступне, що згідно з абзацами сьомим і дев`ятим пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній з 18.05.2024) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України: які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку. З вищевикладеного слідує, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають усі військовозобов`язані громадяни України, які досягли 25-річного віку. Водночас Закон № 2232-ХІІ не містить обмежень щодо кількості раз, взяття на військовий облік у випадку, якщо особа раніше перебувала на військовому обліку призовників. Тобто громадянин України, який раніше перебував на військовому обліку призовників, і був виключений з військового обліку військовозобов`язаних, підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у разі, якщо підстави, за якими він був виключений, відпали. Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції від 18.05.2024 ст.37, що наразі не передбачає виключення з військового обліку за скоєння особливо тяжких злочинів. Що у свою чергу розширює можливості громадянина та повертає права і обов`язки яких громадянин можливо був позбавлений попередніми редакціями закону. Тобто посилання на 58 статтю Конституції України безпідставні оскільки громадянину поновлено його конституційний обов`язок, тобто розширені права. Відповідно громадяни, які раніше були виключені з військового обліку військовозобов`язаних за скоєні тяжкі злочини згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції чинній до 17.05.2024, підлягають взяттю на військовий облік, оскільки відпала підстава, за якою їх було виключено з військового обліку. Відповідач зауважив, що знаходження позивача на військовому обліку до моменту його мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_7 19.11.2025 цілком законне та відповідало нормам чинного законодавства. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
15 вересня 2025 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду матеріали справи № 580/10174/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду. 
Відповідно до ч. 14 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
Справа надійшла на адресу Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року, відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Голошивцю І.О.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2025 адміністративну справу прийнято до свого провадження. Відкрито провадження та ухвалено справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.02.2026 року було залучено в якості другого відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_8 – ЄДРПОУ: АДРЕСА_1 . Ухвалено розглянути дану справу за наявними в ній доказами. 
Про відкриття провадження у справі представник позивача – адвокат Клименко В`ячеслав Миколайович та відповідач були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації у них кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та в графі «дата встановлення статусу» зазначено «27.10.2025».

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_3 від 11.01.2024 року орган що видав 7110. 
Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_8 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Слід зазначити, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заявами по суті справи є позовна заява та відповідно відзив на позовну заяву (ч.2 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як зазначив позивач у своїй позовній заяві: - «Згідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 13.07.2021 року позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , 21.03.2006 року виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі ст. 37 п. 6 п.п.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину). Вказана інформація також підтверджуються листами №1147 від 12.02.2025 року та №3315 від 21.05.2025 року, отримані на запити, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_5 (копії листів додаються). Незважаючи на офіційну інформацію першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 про не перебування позивача на військовому обліку, інформація яка міститься у інформаційній телекомунікаційній системі «Резерв+» відрізняється по змісту та свідчить про перебування позивача на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто, з даних, що містяться у інформаційній телекомунікаційній системі «Резерв+» вбачається, що позивача після виключення з військового обліку на підставі п.6 п.п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» після 13.07.2021 було взято на військовий облік військовозобов`язаних.».
Вищезазначене підтверджується копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_10 від 13.07.2021 року, в якому зокрема зазначено – непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку за ст.37 п.6 пп.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та про що свідчить штамп знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Також, у листах відповідях ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.02.2025 року №1147 та від 21.05.2025 року №3315, в яких зазначено, що позивач станом на 21.05.2025 року позивач на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_12 не перебуває (відповідь №3315). Згідно п.4 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року встановлено, що на військову службу під час мобілізації на особливий період можуть бути призвані: особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Також нами встановлено, що на теперішній час військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг» на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебуває. (відповідь №1147). 
З наявної в матеріалах справи копії військово-облікового документу застосунку «Резерв+» позивача сформованого 02.06.2025 року 10:02 встановлено, що позивач обліковується у ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_3 ) звання – рядовий, ВОС – 956647 будівельних робіт, робітник підсобний. 
На заяву представника позивача відповідачем 1 було надано відповідь від 26.08.2025 року №5037 наступного змісту: - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №3687-ІХ від 08.05.2024 року перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 як раніше засуджений і потребує проходження ВЛК відповідно до постанови КМУ № 559 від 10.05.2025 та наказу МО № 402 від 14.08.2008.».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни проходять військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ).
Згідно із частиною 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами статті 2 Закону № 2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Частиною 5 статті 1 Закону № 2232-XII визначено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до абзацу 3 частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII, до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 39 Закону№ 2232-XII, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За приписами частини 3 статті 33 Закону № 2232-XII, військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядок № 1487).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1487, військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із пунктом 14 Порядку № 1487, військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 16 Порядку № 1487, військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
Пунктом 20 Порядку № 1487 визначено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Згідно із пунктом 22 Порядку № 1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені в Законі України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16 березня 2017 року №1951-VIII (далі Закон № 1951-VIII).
Статтею 1 Закону № 1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону № 1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
За приписами статті 14 Закону № 1951-VIII ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Положеннями частини 3 статті 14 Закону № 1951-VIII визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону № 2232-ХІІ.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 2232-ХІІ, взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України, зокрема, - які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; - зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Згідно пункту 6 частини 6 статті 37 Закону 2232-XII в редакції, що була чинною до 17.05.2024р. (на який посилається позивач), виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягали громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» за № 3633-ІХ, який набрав чинності 18.05.2024р. (далі - Закон № 3633-ІХ), внесені зміни до Закону 2232-XII, де частину 6 статті 37 викладено в новій редакції, зокрема, зазначено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Отже, станом на дату звернення позивача із заявою, частина 6 статті 37 Закону 2232-XII не містила такої підстави для виключення з військового обліку, як попереднє засудження особи до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Суд також зазначає, що згідно із частиною 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до наведеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, пунктом 4 якого встановлено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані, зокрема, особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.
Суд вважає, що аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що з 18.05.2024р. особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Враховуючи, що станом, як на дату звернення позивача із заявою, так і на дату розгляду справи в суді, Законом 2232-XII не передбачалась можливість виключення з військового обліку з підстав того, що особа була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, доводи позовної заяви щодо наявності у відповідача зобов`язання виключити позивача з військового обліку, суд вважає безпідставними.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Як вже встановлено вище, Законом № 3633-ІХ внесені зміни до Закону №2232-XII, яким з 18.05.2024р. частину 6 статті 37 викладено в новій редакції, а тому суд вважає, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону №2232-XII, норма якої втратила чинність.
З урахуванням наведеного, протиправних дій у ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо взяття на облік військовозобов`язаного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 після того, як він був виключений з військового обліку на підставі п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» судом не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати розподілу не підлягають.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 лютого 2026 року.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя І.О. Голошивець