Справа № 606/410/26 

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2026 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючої судді Ромазан Л.С.
за участю секретаря судового засідання Будз М.В.,
позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Теребовлянського районного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на дитину, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Теребовлянського районного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на дитину.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що на підставі рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 із відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказала, що з часу призначення аліментів істотно зросли витрати на утримання дітей через інфляцію та збільшення вартості харчування, лікування, навчання та інших необхідних потреб. Зазначила, що син ОСОБА_3 має інвалідність та потребує постійного медичного нагляду, лікування, реабілітації та спеціальних засобів, що спричиняє додаткові витрати на його утримання. Крім того, вказала, що відповідач є працездатною особою, яка відповідно до вимог законодавства зобов`язана брати участь в матеріальному забезпеченні своїх дітей.
За таких обставин відповідно до ст. 192 СК України просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. щомісячно на кожну дитину, та встановити їх у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.03.2026 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням сторін.
Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01.04.2026 задоволено клопотання позивача про витребування доказів щодо доходів відповідача. Витребувана із Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області інформація надійшла до суду 13.04.2026
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі із підстав, викладених у позові. Також пояснила, що в даний час у неї відсутні докази для обгрунтування додаткових витрат на лікування дитини, незважаючи на те, що вона їх понесла.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково. Зокрема, визнав позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів, не заперечивши проти стягнення із нього в користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в 1/3 частці від заробітку, оскільки він працює і одержує заробітну плату, а щодо інших позовних вимог, то він їх не визнає і просить суд відмовити у їх задоволенні через недоведеність. 
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив.
ОСОБА_1 є матір`ю дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.05.2020 Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , при державній реєстрації народження батьком зазначений ОСОБА_2 .
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.05.2020 Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , при державній реєстрації народження батьком зазначений ОСОБА_2 .
30 серпня 2021 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.06.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Теребовлянського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 13.10.2025 заборгованість ОСОБА_2 із сплати аліментів відсутня.
Відповідно до медичного висновку від 26.01.2021 № 19 про дитину-інваліда віком до 18 років, син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, його законним представником є мати ОСОБА_1 .
Клопотання позивача про витребування доказів судом задоволено частково та витребувано із Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про всі отримані доходи ОСОБА_2 за 2025 рік та перший квартал 2026 року. Як вбачається із відповіді на ухвалу суду від 09.04.2026 № 7999/6/19-00-12.02.03, ОСОБА_2 отримує щомісячну заробітну плату за основним місцем роботи в акціонерному товаристві «Тернопільобленерго».
Згідно із ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150, 180, 181 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Такі ж висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17 (провадження № 61-37490св18), від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18 (провадження № 61-41266св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц (провадження № 61-20737св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18 (провадження № 61-10529св19), від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18 (провадження № 61-43813св18).
Відповідно до п.1,2,3,4 ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів повинен враховувати обставини, що мають істотне значення, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, тощо.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. 
Відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, тобто до 18 років.
Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами у їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на дитину слід задовольнити частково. 
Зокрема, суд вважає обгрунтованою вимогу позивача про збільшення розміру аліментів і зміну способу їх стягнення, оскільки відповідач працює, регулярно одержує заробітну плату і розмір аліментів в 1/3 частці від його заробітку на утримання двох дітей є більшим від розміру аліментів у твердій грошовій сумі, яка визначена рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року. 
Таким чином, беручи до уваги наведене, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, надання ним частково коштів на утримання дітей, визнання в цій частині позовних вимог відповідачем, а також те, що визначений раніше розмір аліментів у твердій грошовій сумі не забезпечує належного та достатнього утримання дітей, суд вважає, що слід змінити розмір аліментів, визначений рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року у частині стягнення аліментів на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (третини) частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з набрання чинності рішенням суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Водночас, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення фактично понесених додаткових витрат на лікування дитини з інвалідністю у розмірі 1/2, суд зазначає таке.
Згідно із законом додаткові витрати на дитину підлягають стягненню за умови доведення їх наявності, розміру та необхідності.
Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про понесені нею фактичні додаткові витрати на лікування дитини з інвалідністю ОСОБА_3 та їх розмір. Крім того, позивач не зазначила, які додаткові витрати на лікування дитини повинні фінансуватися наперед відповідачем або постійно.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення фактично понесених додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 1/2 є недоведеними та задоволенню не підлягають.
На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на дитинузадовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року у справі № 606/1235/21.
Стягувати із  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3(однієї третини) від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Припинити з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі ) грн. щомісячно на кожну дитину, визначеного на підставі рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року у справі № 606/1235/21, а також виконавчого листа, виданого Теребовлянським районним судом на його виконання.
У решті вимог відмовити.
Стягнути із  ОСОБА_2 у користь держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Повне рішення складено 20 квітня 2026 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає та зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуюча суддя Л.С.Ромазан