Справа № 367/9617/25

РІШЕННЯ
Іменем України

26 березня 2026 року	селище Бородянка	

Бородянський районний суд Київської області в складі головуючого – судді Стасенка Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

 
ВСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2022 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" і ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7863355, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 11 липня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" і ТОВ "Росвен Інвест" (нині ТОВ "Свеа Фінанс" було укладено договір факторингу № 01.02-36/23, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Свеа Фінанс" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Внаслідок невиконання зобов`язань за договором № 7863355 від 23 жовтня 2022 року заборгованість відповідача станом на дату складання позовної заяви становила 15710 грн, з яких 5100 грн – заборгованість за основним боргом, 10610 грн – заборгованість по відсотках.
У зв`язку з вказаними обставинами, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 7863355 від 23 жовтня 2022 року в розмірі 15710 грн і відшкодувати судові витрати.
За ухвалою судді від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки відповідач відзив на позов суду не подав.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили.
Дослідивши письмові докази по справ, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 23 жовтня 2022 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" і ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7863355, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5100 грн, строком кредитування 15 днів до 07 листопада 2022 року, зі сплатою базової процентної ставки за перший день в розмірі 14,86%, а починаючи з другого дня користування позикою в розмірі 2.00% в день; орієнтовна загальна вартість кредиту – 5865 гривень (а.с. 8-10, 12, 13-25, 29).
Згідно з розрахунком, здійсненим ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за період з 23 жовтня 2022 року до 11 липня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 7863355 становить 15710 грн, з яких 5100 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10610 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 26-27).
З даного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" в рахунок погашення заборгованості грошові кошти у розмірі 100 грн, які зараховані в рахунок погашення заборгованості за процентами.
11 липня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" і ТОВ "Росвен Інвест", нині "Свеа Фінанс", було укладено договір факторингу № 01.02-36/23, за умовами якого ТОВ "Свеа Фінанс" набуло права вимоги за договором № 7863355. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ "Свеа Фінанс" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 7863355 від 23 жовтня 2022 року в сумі 15710 грн, з яких 5100 грн – сума заборгованості за тілом, 10610 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с. 31-38).
Внаслідок невиконання зобов`язань за договором позики № 7863355 від 23 жовтня 2022 року, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 15710 грн, яка складається із 5100 грн – заборгованість за основним боргом, 10610 грн – заборгованість по відсотках.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики у розмірі 5100 гривень.
Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 5100 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає таке.
Згідно з положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою і відповідачем договору позики № 7863355 від 23 жовтня 2022 року дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а відповідач зобов`язувався повернути надану позику в повному обсязі у визначений договором строк до 07 листопада 2022 року.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування – 15 днів, тобто до 07 листопада 2022 року.
Згідно з розрахунком, здійсненим ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за період з 31 жовтня 2022 року до 11 липня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 7863355 становить 15710 грн, з яких 5100 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10610 грн – заборгованість за відсотками (а.с.23-24).
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає періоди, які виходять за межі строку кредитування (15 днів, до 07 листопада 2022 року).
За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен був сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі, визначеному в договорі – 765 гривень.
З розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", вбачається, що в рахунок погашення заборгованості відповідач сплати грошові кошти в розмірі 100 грн, які зараховані в рахунок погашення заборгованості за процентами.
Тому, з урахуванням сплачених коштів у розмірі 100 грн, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 665 гривень. 
Таким чином, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договорам перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Свеа Фінанс" заборгованість за договором позики № 7863355 від 23 жовтня 2022 року в розмірі 5765 грн, з яких 5100 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 665 грн – сума заборгованості за відсотками.
В іншій частині в позові необхідно відмовити.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" підлягає частковому задоволенню, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 888 грн 93 коп., виходячи з розрахунку: 5765 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) / 15710 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. 512, 514, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження юридичної особи: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Ґавела, 6) заборгованість за договором позики № 7863355 у розмірі 5765 (п`ять тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінас" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 888 (вісімсот вісімдесят вісім) гривень 93 копійки.
В іншій частині в позові відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 26 березня 2026 року.

Головуючий - суддя	Геннадій СТАСЕНКО