ПОСТАНОВА 
Іменем України

29 січня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/5979/21
провадження № 22-ц/4809/225/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А. 
з участю секретаря: Демешко Л.В.

   Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Іващенко І.Ю.;
відповідач – ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Юрах В.М. 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 21 серпня 2025 року, у складі головуючого судді Іванової Н.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди на її користь у розмірі - 15 000 грн . 
В обгрунтування позову зазначала, що постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 червня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
В постанові вказано, що в протоколі про адміністративне правопорушення редакція пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення відповідає кваліфікуючим ознакам фактично вчиненого ним дрібного хуліганства, оскільки ОСОБА_2 умисно застосував стосовно ОСОБА_1 фізичну силу. Використовуючи фізичну перевагу, всупереч волі ОСОБА_1 виштовхав її з приміщення спортивного залу Кіровоградської обласної організації українського товариства глухих.
Вважала, що дії ОСОБА_2 суперечили моральним засадам суспільства, оскільки мали вибірковий характер стосовно ОСОБА_4 та відбувались під час публічного заходу в спортивному залі (публічне місце), в якому крім учасників конфлікту перебувало ще 20-25 осіб. Умисна поведінка ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 мала образливий характер, порушила громадській порядок і спокій присутніх осіб, а тому в діях винної особи наявний склад дрібного хуліганства.
Додатково зібрані дільничним інспектором письмові пояснення очевидців події та документи переконують в тому, що дії ОСОБА_2 не досягнули ступеню особливої зухвалості, оскільки короткочасний конфлікт був спровокований віктимною поведінкою потерпілої. Крім того, врахована наявна сукупність тривалих попередніх невирішених родинних та майнових конфліктів, непорозумінь систематичних претензій ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що стали приводом для досліджуваної події.
Вказує на те, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №131185 від 28 січня 2021 року, довідкою про результати проведеної перевірки за повідомленням ОСОБА_1 , рапортом чергового інспектора Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області, заявою ОСОБА_1 , рапортом ДОП Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області».
Вважала , що має всі підстави для звернення до суду за захистом свого порушеного права відповідно до ст. 15 ЦК України, а тому просила відшкодувати їй моральну шкоду.
Позивачка посилалася на те, що вказані події її привичний ритм життя змінився, вона відчуває себе приниженою та ображеною. З нею перестали спілкуватись багато членів Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих «УТОГ», що призвело до душевних переживань.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначила у - 15 000,00 грн.
Протиправні дії відповідача завдали їй фізичних та душевних страждань, а вона людина, яка страждає на глухоту, може спілкуватися з людьми , які мають ваду, як у неї. Саме і в присутності таких людей відповідач принизив та образив її, що призвело до погіршення стосунків з членами УТОГ і це має істотне значення. Їй необхідні зусилля, для відновлення попереднього стану.
Рішенням Фортечного районного суду м. Кропивницького від 21 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 – 3000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та вирішено питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду представник позивачки подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, стягнувши з відповідача моральну шкоду в розмірі - 90 450 ,00 грн .
Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув із відповідача моральну шкоду у розмірі – 3000,00 грн , не взявши до уваги висновок спеціаліста за результатами дослідження ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року.
Посилається на порушення судом першої інстанції засад справедливості, добросовісності та розумності, оскільки стягнувши моральну шкоду у сумі -3000,00 грн, суд не врахував того, що позивачка фактично понесла витрати в тричі більші.
В апеляційній скарзі представник позивачки посилається на те, що дії відповідача призвели до моральних страждань ОСОБА_1 .. 
Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги висновок спеціаліста, зазначивши, що спеціаліст використовуючи свої знання дає змогу суду не проводити експертизу у справі, якщо пояснень спеціаліста буде достатньо, і саме з висновку спеціаліста вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані бажання виходу з гнітючого стану, який робить її життя нестерпним, та перебуває в ситуації стресу, яка викликана невдалими спробами домогтися впевненості та розуміння. Знаходиться у стані крайньої розчарованості, демонструє потребу у співчутті.
Саме з висновку спеціаліста вбачається, що позивачка є вразливою, бурхливо реагує на події, має високі показники тривожності. У ОСОБА_1 є ознаки перенесеної чи наявної емоційної напруги, переживання. Цей стан можна характеризувати тим, що вона намагається ізолюватися від інших людей, щоб не відчувати відчуження з їхнього боку. Вказує, що позивачка має підвищений негативний психоемоційний фон, що може приводити до самозвинувачення, тривожності викликати почуття образи та мати психосоматичні наслідки. 
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, обговоривши наявні докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Завгороднього Є.В. від 01 червня 2021 року у справі № 404/686/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до вказаної постанови, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №131185, 06 грудня 2020 року об 14 год. 45 хв., ОСОБА_2 перебуваючи в приміщенні УТОГ по АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт, під час якого виштовхував за двері ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 173 КУпАП.
Судом було встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення редакція пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення відповідає кваліфікуючим ознакам фактично вчиненого ним дрібного хуліганства, оскільки ОСОБА_2 умисно застосував стосовно ОСОБА_1 фізичну силу. Використовуючи фізичну перевагу, всупереч волі ОСОБА_1 виштовхав її з приміщення спортивного залу Кіровоградської обласної організації українського товариства глухих.
Дії ОСОБА_2 суперечили моральним засадам суспільства, оскільки мали вибірковий характер стосовно ОСОБА_1 та відбувались під час публічного заходу в спортивному залі (публічне місце), в якому крім учасників конфлікту перебувало ще 20-25 осіб. Умисна поведінка ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 мала образливий характер, порушила громадській порядок і спокій присутніх осіб, тому в діях винної особи наявний склад дрібного хуліганства.
Додатково зібрані дільничним інспектором письмові пояснення очевидців події та документи переконують в тому, що дії ОСОБА_2 не досягнули ступеню особливої зухвалості, оскільки короткочасний конфлікт був спровокований віктимною поведінкою потерпілої. Крім того врахована наявна сукупність тривалих попередніх невирішених родинних та майнових конфліктів, непорозумінь систематичних претензій ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що стали приводом для досліджуваної події.
Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №131185 від 28 січня 2021 року, довідкою про результати проведеної перевірки за повідомленням ОСОБА_1 , рапортом чергового інспектора Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області, заявою ОСОБА_1 , рапортом ДОП Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області В. Забари, довідкою про результати проведення перевірки за матеріалами ЄО №3990 від 25 січня 2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Судом було встановлено доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення за справами, підвідомчими суду, може бути накладено не пізніше, як через 3 місяці з дня його вчинення, а при триваючому - не пізніше 3 місяців з дня виявлення. Порушення вчинено 06 грудня 2020 року. Тобто станом на день розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення закінчився. Провадження у справі, у зв`язку із закінченням трьохмісячних строків накладення стягнення закрито.
Вказана постанова судді набрала законної сили.
Задовольняючі частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції встановив, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із спричиненням позивачці моральної шкоди завданої адміністративним правопорушенням.
Надаючи оцінку виниклим правовідносинам, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, та із визначеним розміром моральної шкоди.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Тлумачення змісту статті 23 ЦК України свідчить, що вона містить норму, дія якої має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.
Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Звернувшись із цим позовом представник позивачки зі змінами до позову просив стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 - 90 450,00 грн моральної шкоди, з посиланням на те, що внаслідок вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, ОСОБА_1 зазнала моральних страждань.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. 
Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 639/2981/19).
Вирішуючи спір в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходив із того, що позивачкою доведено факт спричинення їй душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Колегія суддів погоджується із тим, що факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 є доведеним і не потребує будь-яких додаткових засобів доказування.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості, та врахував характер та обсяг страждань (душевних, психічних), яких ОСОБА_1 зазнала через вчинення відповідачем щодо неї адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.
Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивачки моральної шкоди у розмірі - 3000,00 грн.
Розмір моральної шкоди визначений судом, є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи ( ОСОБА_1 ) , і не призводить до її збагачення.
Колегія суддів також погоджується із тим, що висновок спеціаліста за результатами дослідження ОСОБА_1 , складений психологом ОСОБА_10 не є висновком експерта, а тому не є належним доказом у справі.
Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Кіровського районного суду від 31 травня 2022 року було у цій справі призначено психологічну експертизу (а.с. 73-74).
Проте, зазначена експертиза не була проведена, у зв?язку із не виконанням клопотань експерта. 
Тому, рішення суду першої інстанції є достатньо вмотивованим і містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 21 серпня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.Л.Дуковський 

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний