ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/770/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №340/770/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 07 лютого 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28.01.2025 №110130001135 сформоване в централізованій підсистемі призначення та виплата пенсії ІКІС ПФУ, про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи позивача в органах податкової служби з 17.11.1999 по 01.07.2001 та з 26.02.2002 по 11.11.2024, перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з дати звернення – 21.01.2025, виходячи з розміру заробітної плати, зазначених у довідках ГУ ДПС у Кіровоградській області від 17.01.2025 №30 та від 20.01.2025 р. №32 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28 січня 2025 року №110130001135 про відмову в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 21.01.2025 №1005 ОСОБА_1 ».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 січня 2025 року №1005 про перерахунок пенсії – перехід на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що Верховний Суд України у постанові від 08.10.2013 у справі №21-275а13 сформулював правовий висновок відповідно до якого, аналіз положень статті 37 Закону №3723-XII, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28 січня 2025 року №110130001135 є протиправним та підлягає скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що рішенням від 28.01.2025 № 110130001135 відмовлено позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію відповідно до Закону № 889 у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723. До стажу державної служби заявника не враховано період роботи з 17.11.1999 по 11.11.2024 в органах Державної податкової адміністрації, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про присвоєння рангу державного службовця у вищезазначений період.
Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 24.01.2019 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.71), а з 26.08.2021 – перераховано пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.83).
21 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про перерахунок пенсії – перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» №1005 (а.с.116).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28.01.2025 №110130001135 про відмову в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 21.01.2025 №1005 ОСОБА_1 » ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію відповідно до Закону №889, у зв`язку з відсутністю у заявника необхідного стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 (а.с.8, 115-116). 
За результатами розгляду наданих документів встановлено, що стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 р. (дата набрання чинності Закону №889) складає 10 місяців 6 днів (з 10.01.1999 р. по 15.11.1999 р. – період роботи у Відділенні Державного казначейства у м. Кіровоград, 10.01.1999 р. прийнято Присягу державного службовця). До стажу державної служби заявника не враховано період роботи з 17.11.1999 р. по 11.11.2024 р. в органах Державної податкової адміністрації, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про присвоєння рангу державного службовця у визначений період. Водночас, записи в трудовій книжці містять інформацію про присвоєння спеціальних знань за період з 17.11.1999 р. по 11.11.2024 р. – інспектор податкової служби ІІ та І рангу, радник податкової та митної справи ІІІ рангу. Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принцип, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VІІІ).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відмовляючи у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідач у рішенні №110130001135 зазначив про те, що до стажу державної служби заявника не враховано період роботи з 17.11.1999 по 11.11.2024 в органах Державної податкової адміністрації.
Натомість, суд апеляційною інстанції вважає, помилковими доводи відповідача про те, що займані позивачем посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, з огляду на наступне. 
Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року (справа № 21-275а13) виснував, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 Податкового кодексу України та Порядку № 283.
Враховуючи те, що позивач у спірний період працював в податкових органах та йому було присвоєно спеціальні звання, зокрема, інспектор податкової служби ІІ та І рангу, радник податкової та митної справи ІІІ рангу, а також враховуючи вищезазначену правову позицію суду касаційної інстанції, яка у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковою для врахування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28.01.2025 №110130001135 та як наслідок необхідності його скасування.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №340/770/25 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №340/770/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко