Справа № 134/1984/25
2/134/153/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
18 лютого 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю: секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.
представника позивача – адвоката Лукавського І.А.
представника відповідача – адвоката Панасюка В.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про визнання права на спадщину,

встановив:

16 грудня 2025 року адвокат Лукавський І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Крижопільської селищної ради, у якому просить визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,1 кв. м, житловою площею 47,3 кв. м, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказане будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були: ОСОБА_2 – голова двору, його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , кожному з яких належала рівна частка у спільному майні двору – по 1/3.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Левково Крижопільського району Вінницької області помер батько позивача – ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася спадщина, яку прийняли позивач та дружина померлого (мати позивача) – ОСОБА_3 , оскільки вони проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Левків Тульчинського району Вінницької області померла мати позивача – ОСОБА_3 . За життя вона склала заповіт, посвідчений 22 квітня 2024 року старостою Соколівського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Хитруком О.А. за р.№ 7-29, яким заповіла позивачу все своє майно. На підставі зазначеного заповіту нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.
Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. При цьому позивачем належним чином оформлено право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку, яка належала йому як члену колгоспного двору.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 30 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 18 лютого 2026 року.
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Лукавський І.А. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.
Представник відповідача – адвокат Панасюк В.Б. щодо вирішення спору поклався на розсуд суду.
Заслухавши представників сторін та дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Левково Крижопільського району Вінницької області помер ОСОБА_2 , який був батьком позивача. На день смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входили: дружина – ОСОБА_3 , син – ОСОБА_1 , невістка – ОСОБА_4 , онука – ОСОБА_5 , онук – ОСОБА_6 .
Спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Левків Тульчинського району Вінницької області померла мати позивача – ОСОБА_3 . На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входили: син – ОСОБА_1 , невістка – ОСОБА_7 , онука – ОСОБА_5 , онук – ОСОБА_6 .
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 22 квітня 2024 року старостою Соколівського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Хитруком О.А. за р.№ 7-29, відповідно до якого заповіла позивачу земельну ділянку площею 1,6004 га, кадастровий номер 0521986200:04:001:0092, розташовану на території Соколівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 717672, а також усе належне їй на день смерті майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, та усе те, на що вона за законом матиме право. 
20 березня 2025 року за заявою позивача ОСОБА_1 приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носовим В.В. заведено спадкову справу № 44/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . З матеріалів спадкової справи вбачається, що сини померлої ОСОБА_3 – ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали заяви про відмову від прийняття спадщини після її смерті.
20 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Носовим В.В. на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,6004 га, кадастровий номер 0521986200:04:001:0092, розташовану на території Соколівської сільської ради Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 717672 від 06 грудня 2007 року.
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 від 11 жовтня 1971 року, згідно з яким його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 12 червня 2008 року; довідкою (витягом з погосподарської книги) від 28.07.2025 № 473, виданою старостою Соколівського старостинського округу Крижопільської селищної ради, про зареєстроване місце проживання та склад сім`ї ОСОБА_2 на день його смерті; повідомленням Крижопільської державної нотаріальної контори від 07.01.2026 № 3/01-16, згідно з яким спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилася; копією заповіту ОСОБА_3 ; матеріалами спадкової справи № 44/2025, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Судом також встановлено, що до складу спадкового майна після смерті батьків позивача увійшли 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки-виписки від 16.11.2023 № 1084, виданої старостою Соколівського старостинського округу Крижопільської селищної ради, згідно записів погосподарської книги Соколівської сільської ради № 1/2 за 1991-1995 рр., особовий рахунок № НОМЕР_3 , житловий будинок АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів. Склад двору був наступний: ОСОБА_2 – голова домогосподарства, його дружина – ОСОБА_3 та син – ОСОБА_1 .
Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:
- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;
- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору;
- згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року;
- на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення ОСОБА_3 19 січня 2022 року КП «Архітектурне планувально-проектне бюро» за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , будинок побудований у 1971 році, його загальна площа 77,1 кв. м, житлова площа 47,3 кв. м, до складу входять: прибудова – «а», вхідний майданчик – «а1», погріб – «а/п», літня кухня – «Б», прибудова – «б», гараж – «б1», сарай – «В», прибудова – «в», навіс – «в1», сарай – «Г», сарай – «Д», погріб – «П», туалет – «Т» (побудовані у період з 1950 року по 1991 рік), криниця – «К», огорожа – «1», ворота – «2».
ФОП ОСОБА_10 надано висновок від 21 жовтня 2025 року № 101/25 про те, що середньо-ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,1 кв. м, станом на 21 жовтня 2025 року складає 2000 доларів США, що еквівалентно 83825,20 грн. 
Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носов В.В. відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 жовтня 2025 року № 110/020-31). 
В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , збудований у 1971 році та належав до майна колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були: ОСОБА_2 – голова двору, його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , у зв`язку з чим кожному з них належала рівна частка у майні двору (по 1/3). 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина зазначеного житлового будинку. Спадщину прийняли позивач та дружина померлого – ОСОБА_3 , внаслідок чого кожен з них набув право власності на 1/6 частину будинку (1/3 : 2 = 1/6).
Отже, після смерті ОСОБА_2 частки у праві власності на спірний житловий будинок розподілилися наступним чином: позивачу належала 1/3 частина як члену колгоспного двору та 1/6 частина в порядку спадкування (1/3 + 1/6 = 1/2); ОСОБА_3 належала 1/3 частина як члену колгоспного двору та 1/6 частина в порядку спадкування (1/3 + 1/6 = 1/2).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і до позивача перейшла належна їй 1/2 частина спірного житлового будинку в порядку спадкування.
21 листопада 2025 року ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на 1/3 частину будинковолодіння по  АДРЕСА_1 , яка належала йому як члену колгоспного двору, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 453623871 від 25 листопада 2025 року.
З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті його батьків.
Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляв.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов  ОСОБА_1  задовольнити. 
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 77,1 кв. м, житлова площа 47,3 кв. м, до складу якого входить: житловий будинок – «А», прибудова – «а», вхідний майданчик – «а1», погріб – «а/п», літня кухня – «Б», прибудова – «б», гараж – «б1», сарай – «В», прибудова – «в», навіс – «в1», сарай – «Г», сарай – «Д», погріб – «П», туалет – «Т», криниця – «К», огорожа – «1», ворота – «2»), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач:  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: Крижопільська селищна рада, місцезнаходження: вул. Героїв України, 59, селище Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, код ЄДРПОУ 04325940.
Повний текст рішення складено 02 березня 2026 року.

Суддя: