Справа № 132/246/26
Провадження № 2/132/595/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

13 квітня 2026 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого Карнауха Н.П.,
секретаря судового засідання Лисюк О.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в місті Калинівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», подану від його імені представником – адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог та позиції позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (далі – ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»») за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 від 10.11.2020 на загальну суму 37 473,25 гривень, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 622,40 грн та витрати на професійну правову допомогу на суму 7000 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 10.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_1 укладено договір №1233116 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого товариство надало позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10000 грн строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,9% в день.
Кредитний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту, що опублікований в особистому кабінеті відповідача на веб-сайті www.credit7.ua, підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем 10.11.2020 шляхом використання одноразового ідентифікатора у вигляді коду.
Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (далі – ТОВ «СІРОКО ФІНАНС») 22.02.2021 укладено договір факторингу №015-220221, відповідно до якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до ОСОБА_1 за договором №1233116 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.11.2020.
У подальшому ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» 21.10.2024 уклали договір факторингу №20241021/1, згідно із яким ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до ОСОБА_1 за договором №1233116 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.11.2020.
Таким чином, товариство, правонаступником якого є позивач, виконало свої зобов`язання за кредитним договором належними чином. В той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитним коштами в повному обсязі та у визначений строк.
Отже, як вказує позивач, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість, через що позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права.
Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором №1233116 станом на 22.01.2026 загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 37 473,25 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 10 000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 22 800,00 грн; інфляційне збільшення – 4 673,25 грн.

Процесуальні дії у справі.
26.01.2026 позовна заява надійшла до суду.
03.02.2026 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.
За результатами перевірки цієї позовної заяви на відповідність вимогам ст. 177 ЦПК України ухвалою судді від 04.02.2026 залишено позовну заяву без руху, встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання вимог цієї ухвали 09.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 12.02.2026 відкрито провадження у справі за цим позовом, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено учасникам справи наступні строки для подання заяв по суті справи: відповідачу - для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; відповідачу - для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву на позов; відповідачу - для подання заперечень на відповідь на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на позов.
Вказану ухвалу судом надіслано позивачу та його представнику на адреси їх електронної пошти та до електронних кабінетів в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд». Відповідачу – на адресу його електронної пошти та засобами поштового зв`язку за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 . Однак, на адресу суду 09.03.2026 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «закінчення встановленого терміну зберігання».
Враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 16.03.2026 постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16:00 год. 07.04.2026 у приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області.
У вказане судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_1 , який повідомив, що правом подати відзив скористатись не бажає. Відповідач в судовому засіданні визнав факт укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 від 10.11.2020 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та отримання кредитних коштів в розмірі 10000 грн. 
Водночас повідомив, що розмір нарахованих йому відсотків за користування цими коштами, є завищеним, не відповідає положенням договору. Просив стягнути проценти за 30 днів користування договором. Природу боргу щодо інфляційного збільшення він не розуміє. Також відповідач вказав на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 7000 грн, які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , є завищеним та необґрунтованим. Не відповідає принципам розумності та справедливості. Просив зменшити розмір цих витрат.
Представник позивача, якого належним чином повідомлено про дату і час судового розгляду, до суду не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Після дослідження матеріалів справи та заслуховування позиції відповідача ухвалою суду, яку занесено до протоколу судового засідання, відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України постановлено перейти до стадії ухвалення судового рішення, ухвалено, що судове рішення буде проголошено об 11:00 год. 13.04.2026.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.
Позивач в позовній заяві просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без присутності представника позивача.
Додатково засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 29.01.2026 представник позивача подав заяву про допущену описку у резолютивній частині позовної заяви щодо розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.
Відповідач правом подати відзив не скористався.
В судовому засіданні 07.04.2026 відповідач визнав факт укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 від 10.11.2020 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та отримання кредитних коштів в розмірі 10000 грн. Водночас повідомив, що розмір нарахованих йому відсотків за користування цими коштами, є завищеним, не відповідає положенням договору. Просив стягнути проценти за 30 днів користування договором. Природу боргу щодо інфляційного збільшення він не розуміє. Також відповідач вказав на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 7000 грн, які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , є завищеним та необґрунтованим. Не відповідає принципам розумності та справедливості. Просив зменшити розмір цих витрат.

Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що 10.11.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №1233116 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, який підписаний позичальником шляхом використання електронного підпису і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Відповідно до п.п. 1.2-1.4 цього кредитного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає: 10000,00 гривень, строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Тип процентної ставки – фіксована. Знижена процентна ставка становить 1,14% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (416,10 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в графіку платежів. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1 договору для застосування зниженої процентної ставки.
Відповідно до п. 1.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ТС товариства.
Згідно п. 2.1 кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_1 . Вказаний договір підписаною ОСОБА_1 електронним підписом – одноразовим ідентифікатором (а.с. 7-10). 
До позовної заяви також додано графік платежів (додаток №1 до договору), підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , де, зокрема, вказано, що дата повернення позики та сплати нарахованих процентів – 10.12.2020, сума кредиту становить 10000 грн., сума нарахованих процентів 3420 грн, разом до сплати – 13420 грн (а.с. 11).
Факт отримання відповідачем коштів підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 1-1609 від 16.09.2025, зі змісту якого вбачається, що 10.11.2020 о 20:40:05, номер транзакції в системі iPay.ua - 72018715, на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 10000,00 гривень, за реквізитами платіжної картки (маска картки) № НОМЕР_2 (а.с. 28).
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (фактор) 22.02.2021 укладено договір факторингу №015-220221 (а.с. 12-17).
Згідно із п.п. 4.1 вказаного договору факторингу у відповідності до умов цього договору клієнт відступає факторові права грошових вимог до боржників, які виникли у клієнта на підставі кредитних договорів з боржниками, в розмірі дійсної заборгованості. Права грошових вимог, що відступаються клієнтом факторові, їх кількість, сума та деталізація, визначаються відповідним реєстром.
Пунктом 1.4 договору факторингу в межах строку дії цього договору, згідно досягнутих домовленостей сторін, клієнт може отримувати за плату фінансування, із відступленням прав грошових вимог, більш ніж за одним реєстром, відповідно до укладених сторонами додаткових угод про погодження суми фінансування, оплати, та відступлення прав грошових вимог, за формою згідно з Додатком № 1 (надалі - погодження), при цьому кожне наступне погодження та реєстр доповнюють, а не замінюють попередній.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 19.05.2021 укладено додаткову угоду №02 до договору факторингу №015-220221 від 22.02.2021 (а.с. 18).
Відповідно до витягу з акту-прийому прийняття реєстру прав вимог №015-220221/02 від 19.05.2021 згідно із додатковою угодою №02 до договору факторингу №015-220221 від 22.02.2021 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до ОСОБА_1 за договором №1233116 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.11.2020, запис в реєстрі 2892. Згідно із цим реєстром заборгованість ОСОБА_1 складає 32800 грн, з яких: 10 000,00 грн залишок заборгованості за тілом кредиту; залишок заборгованості по процентам за користування – 22 800,00 грн (а.с. 26).
У подальшому ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (клієнт) та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» (фактор) 21.10.2024 уклали договір факторингу №20241021/1 (а.с. 19-25).
Відповідно до п. 1.1 договору факторингу №20241021/1 за цим договором фактор передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження клієнта за плату у передбачений договором спосіб, а клієнт відступає фактору належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №20241021/1 ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1233116 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.11.2020 на загальну суму 32800 грн, з яких: 10 000,00 грн залишок заборгованості за тілом кредиту; залишок заборгованості по процентам за користування – 22 800,00 грн (а.с. 27).
Згідно із випискою з особового рахунку ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» за кредитним договором №1233116 станом на 22.01.2026 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за цим кредитним договором становить 37 473,25 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 10 000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 22 800,00 грн; інфляційне збільшення – 4 673,25 грн (а.с. 30).
ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» 13.03.2025 надіслало на адресу ОСОБА_1 повідомлення та досудову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором в розмірі 32800 грн (а.с. 31-32).

Зміст спірних правовідносин.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Норми права, які застосовує суд.
Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1с т. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Висновок суду.
Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем доведено факт укладення 10.11.2020 відповідачем договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».
Доведеною також є обставина отримання ОСОБА_1 грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконував, допустив заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку.
Встановлені судом фактичні обставини та докази підтверджують, що позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 .
Згідно із наявною в матеріалах справи випискою з особового рахунку ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» за кредитним договором №1233116 станом на 22.01.2026 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за цим кредитним договором становить 37 473,25 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 10 000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 22 800,00 грн; інфляційне збільшення – 4 673,25 грн.
Водночас суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача по зазначеному вище договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом та інфляційного збільшення.
Суд враховує, що договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 1233116 від 10.11.2020 та графіком платежів передбачено, що відповідачу кредит надано на 30 днів (а.с. 7-11).
Водночас всупереч положенням ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять, щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, тощо.
Крім того, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків в сумі 22800 грн, з урахуванням умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1233116 від 10.11.2020.
Так, на підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за процентами позивачем надано до суду виписку з особового рахунку ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 станом на 22.01.2026 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за цим кредитним договором становить 37 473,25 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 10 000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 22 800,00 грн; інфляційне збільшення – 4 673,25 грн. Однак, вказана виписка не містить обґрунтованого та детального розрахунку заборгованості відповідача за відсотками в сумі 22800 грн, зокрема, в ній не зазначено періоду нарахування таких відсотків, процентну ставку тощо (а.с. 30).
Положеннями пунктів 1.2-1.4 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 від 10.11.2020, зокрема, передбачено, що товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає: 10000,00 гривень, строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Тип процентної ставки – фіксована. Знижена процентна ставка становить 1,14% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (416,10 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в графіку платежів. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1 договору для застосування зниженої процентної ставки (а.с. 7, на звороті).
При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки щодо дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі №909/1411/13 від 13 жовтня 2021 року у справі №910/11177/20).
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, з досліджених судом матеріалів вбачається, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України заборгованість з урахуванням індексу інфляції ОСОБА_1 не нараховували та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» згідно із реєстрами прав вимог не передавали. Згідно із матеріалами справи вказану заборгованість нараховано позивачем після набуття ним права вимоги до ОСОБА_1 за договором №1233116 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.11.2020 відповідно до договору факторингу №20241021/1 від 21.10.2024.
Водночас положеннями п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.
Враховуючи те, що на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 від 10.11.2020 інфляційне збільшення на суму 4 673,25 грн позивачемнараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказані суми підлягали списанню, а тому, заявлена вимога про їх стягнення є неправомірною.
Таким чином, враховуючи наведені вище положення договору та законодавства, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 від 10.11.2020 в розмірі 15700 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 5700 грн заборгованість за процентами, згідно із п.п. 1.3, 1.4.1-1.4.2 цього договору (10000 : 100 х 1,9 х 30).

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1115,45 грн, виходячи з обрахунку: 15700 грн (розмір задоволеного позову) х 2662,40 грн (розмір сплаченого позивачем судового збору): 37473,25 грн (ціна пред`явленого позову)).
У поданому позові ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмір 7 000,00 грн.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із долученими до позовної заяви копіями документів між ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» та адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем укладено договір про надання правової допомоги № 211090075 від 20.01.2026.
Обсяг виконаних робіт зазначено в акті №1 приймання-передачі наданих послуг та розрахунку суми судових витрат, рахунку №1 від 20.01.2026, згідно із якими ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» вказаним адвокатом надано правову допомогу на загальну суму 7 000,00 грн, в цю суму включено: аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; підготовка позовної заяви у справі; збирання доказів, долучених до позовної заяви; підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, інших процесуальних документів.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 виснувала, що у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
З урахуванням наведених норм права, обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатських послуг, частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 7 000,00 грн, вимога про стягнення яких зазначена у позовній заяві, є завищеним.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача.
Таким чином із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на правничу допомогу в сумі 1257 грн (3000 грн : 100 х 41,90%).
Вказану суму суд вважає співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (код ЄДРПОУ 42655697, адреса: м. Львів, вул. Степана Бандери, буд. 87, оф. 54) заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1233116 від 10.11.2020 в загальному розмірі 15700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) грн, з яких: 10000 грн заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 5700 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (код ЄДРПОУ 42655697, адреса: м. Львів, вул. Степана Бандери, буд. 87, оф. 54) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1115 (одна тисяча сто п`ятнадцять) грн 45 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1257 (одна тисяча двісті п`ятдесят сім) грн.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», код ЄДРПОУ 42655697, адреса: м. Львів, вул. Степана Бандери, буд. 87, оф. 54.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 13.04.2026.

Суддя Н.П. Карнаух