Справа № 214/9822/25
2/214/346/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
01 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чернової Н.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Нестеренко К.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 214/9822/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою представником позивача, адвокатом Мартиновою Наталією Юріївною до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну (зменшення) розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:
03.10.2025 року представник позивача, ОСОБА_1 адвокат Мартинова Н.Ю. звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд: зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначений рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2016 року у справі №212/9993/15-ц;
стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначений судовим наказом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2025 року у справі №214/7231/25;
стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, в період часу з 26.08.2011 року до 05.12.2014 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.12.2016 року розірвано (справа №№ 212/9993/15, провадження № 2/212/697/16).
Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, від 16.01.2013 року. 03.02.2016 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №212/9993/15 ухвалено рішення, яким стягнуто з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітної плати (доходу), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісяця, до його повноліття, на користь матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 14 грудня 2015 року, у межах платежів за один місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Виконавчий лист за вищезазначеним рішенням перебуває на примусовому виконані в Саксаганському відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження №50870426.
В період часу з 03.09.2016 року до 18.10.2023 року позивач ОСОБА_1 , перебував в другому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розірвано (справа №214/6706/23, провадження №2/214/4136/23).
Від другого шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 мають спільну дитину: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, від 03.11.2017 року.
07.08.2025 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/7231/25 винесено судовий наказ, яким вирішено стягнути з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.07.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Таким чином, з позивача на користь відповідачів стягуються аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі по 1/4 частки від всіх видів доходів позивача на кожну дитину.
Згідно відповіді на адвокатський запит, здійснений в інтересах Позивача, Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено, що станом на 01.08.2025 року у ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів відсутні (згідно звітів з місця роботи боржника ТОВ «Ольвія»).
За таких обставин, враховуючи наявність двох судових рішень про стягнення аліментів на утримання двох дітей по 1/4 частини від всіх доходів позивача, що в сумі складає 50% від всього заробітку (доходу), що є надмірним тягарем для ОСОБА_1 , та позбавляє його можливості на нормальне існування, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом про зменшення розміру аліментів.
Ухвалою суду від 30.10.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
02.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Аніщенко К.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Зменшення розміру аліментів без матеріального забезпеченню становища позивача не доведення погіршення сприятиме належному відповідає дитини i суперечитиме її інтересам, що правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 червня 2022 року у справі № 523/8403/19. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19 зазначено: «суду не було надано доказів, що з часу, з якого з позивача стягнули аліменти, мали місце обставини зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення стану його здоров`я та інші обставини, що з огляду на його середньомісячний дохід, підтверджений довідкою про доходи, погіршили його матеріальний стан і відповідно до ст. 192 СК України давали б право суду зменшити розмір аліментів.» Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що встановлений судовим рішенням розмір аліментів, які він сплачує на утримання дітей, є для нього надмірним тягарем та позбавляє його можливості на нормальне існування. Разом із тим, статтею 192 СК України не передбачено такої самостійної підстави розміру аліментів на яку Позивач. Якщо під твердженням про те, що встановлений судовим рішенням розмір аліментів є для нього надмірним тягарем та позбавляє можливості на нормальне існування, Позивач фактично має на увазі погіршення свого матеріального стану, то така обставина підлягає належному доказуванню відповідно до вимог процесуального закону. У зв`язку з зазначеним, звертає увагу, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів погіршення свого матеріального становища на час розгляду даної справи, із на підтвердження яких вбачалось би, що матеріальне становище позивача не дозволяє йому належним чином виконувати свої обов`язки по утриманню свого сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 . На підставі вищевикладеного, просить суд, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності.
Представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_6 в заяві зазначила, пред`явлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх.
Представник відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_7 заперечує проти позовних вимог, просить відмовити в позові в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась , про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.12.2016 року розірвано. 
Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, від 16.01.2013 року.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2016 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітної плати (доходу), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісяця, до його повноліття, на користь матері ОСОБА_2 , починаючи стягнення з 14 грудня 2015 року, у межах платежів за один місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач ОСОБА_1 перебував в другому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розірвано.
Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, від 03.11.2017 року.
07.08.2025 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/7231/25 винесено судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.07.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно довідки про доходи від 08.09.2025 року , позивач працює у ТОВ «ТБудівельна компанія «Ольвія» з 06.09.2019 року на посаді геодезіст, дохід за період з 01.03.2025 року по 31.08.2025 року склав 131 985,55 грн. 
Отже, з досліджених обставин справи, судом установлено, що спір між сторонами регулюється нормами Сімейного кодексу України.
Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалась обома батьками.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст .ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Разом з тим, положеннями ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Отже, враховуючи положення ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, має враховувати й інші обставини, передбачені ст. 182 СК України, насамперед з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Разом з тим, із зазначених норм законодавства також випливає те, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення із нею до суду було те, що встановлений судовими рішеннями розмір аліментів, які позивач сплачує на утримання дітей, є для нього надмірним тягарем та позбавляє його можливості на нормальне існування
Між тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів погіршення майнового стану позивача, зокрема, останнім не надано суду беззаперечних доказів про зміну розміру його доходів у бік погіршення, із яких вбачалось би, що матеріальне становище позивача, не дозволяє йому належним чином виконувати свої обов`язки по утриманню своїх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Отже, враховуючи викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, максимально враховуючи інтереси дітей, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи те, що позивач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, а також те, що обставини, які наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є достатніми для зменшення визначеного за рішеннями суду розміру аліментів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 23, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну (зменшення) розміру аліментів. 
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . 

Суддя Н.В. Чернова