ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року   Справа № 902/914/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. ,  суддя Петухов М.Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кучманюка Олега Володимировича на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 у справі № 902/914/25 (суддя Яремчук Ю.О., повний текст рішення складено 27.11.2025) 
за позовом Селянсько фермерського господарства "Олімп" 
до Фізичної особи - підприємця Кучманюка Олега Володимировича
про стягнення 76 071, 99 грн
ВСТАНОВИВ:

Селянсько фермерське господарство "Олімп" (далі - позивач, СФГ "Олімп") звернулося до Господарського суду Вінницької області із позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кучманюка Олега Володимировича (далі - відповідач, ФОП Кучманюк О.В.) 76 071, 99 грн заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 10.02.2025 № 10/02/2025 в частині сплати коштів за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 позов задоволено.
Суд першої інстанції, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП Кучманюка О.В. на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 у справі №902/914/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору поставки № 10/02/2025 та поставка товару здійснена на виконання саме цього договору;
- договір поставки № 10/02/2025 від 10.02.2025 є неукладеним в силу п. 8.1. договору, ст. ст. 206, 638 ЦК України, а тому у сторін не виникло зобов`язань в межах даного договору;
- суд першої інстанції не врахував, що у первинних бухгалтерських документах, на підставі яких було здійснено поставку та оплату товару, фігурує посилання на інший договір № 10/02/25 від 10.02.2025. Сама поставка товару та умови її здійснення кардинально відрізняються від умов, викладених у не підписаному договорі поставки № 10/02/2025 від 10.02.2025;
- суд першої інстанції дійшов хибних висновків, що видаткова накладна № 3 від 01.02.2025 та платіжна інструкція № 1333 від 10.02.2025 є складовими договору поставки;
- відповідачем підтверджено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами погодження сторонами договору поставки № 10/02/25 у спрощеній формі шляхом обміну первинним документами; 
- суд першої інстанції не дослідив належним чином надану відповідачем переписку щодо надання позивачем повного пакету документів, які підтверджують факт здійснення поставки товару в розумінні здійснення господарської операції;
- у відповідача не виникло обов`язку зі сплати 14 % вартості поставленого товару за договором поставки № 10/02/25, оскільки позивач так і не надав документів на підтвердження вчинення господарської операції відповідно до вимог первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/914/25 у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В., суддя Петухов М.Г. 
Листом від 19.12.2025 з Господарського суду Вінницької області витребувано матеріали справи.
30.12.2025 матеріали справи надійшли до суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.01.2026 відкрито провадження за апеляційною скаргою ФОП Кучманюка О.В. на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 у справі № 902/914/25. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

СФГ "Олімп" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає наступне:
- з матеріалів справи вбачається, що договір поставки № 10/02/2025 від 10.02.2025 виконувався, тобто позивачем поставлено товар, а відповідачем його прийнято. Тому, стверджуючи про неукладення договору між сторонами, апелянт вдається до суперечливої поведінки;
- позивачем виконано взяті обов`язки за договором, натомість покупцем не виконано свої обов`язки в частині повного розрахунку за поставлений товар (сою), іншого матеріали справи не містять;
- суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

ФОП Кучманюк О.В. надіслав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає наступне:
- не підписаний договір поставки № 10/02/2025 від 10.02.2025 не був укладений, як стверджує у відзиві на апеляційну скаргу позивач, а виконаним є договір поставки товару №10/02/25 від 10.02.2025, укладений сторонами в простій письмові формі;
- хибною є позиція позивача, що ним виконано обов`язки щодо поставки товару, а натомість покупцем не виконано свої обов`язки в частині повного розрахунку за поставлений товар та іншого матеріали справи не містять;
- позивач в межах договору поставки № 10/02/25 від 10.02.2025, укладеного в усній формі, крім поставки товару зобов`язаний був надати пакет первинних бухгалтерських та податкових документів, відповідно до вимог податкового законодавства з метою підтвердження здійснення належної реальної господарської операції, відображення поставки товару у податковому обліку відповідача. Позивач даних документів відповідачу не надав, а надана видаткова накладна була виписана з грубими помилками, тому і не підписана відповідачем. Відповідач неодноразово звертався на адресу позивача про надання повного пакету документів на підтвердження факту поставки товару, однак позивач свої зобов`язання не виконав. Відтак, у відповідача не виникло обов`язку з проведення остаточної оплати за товар. Відповідач не має права та підстав для відображення поставки товару, що є предметом судового спору, в податковому обліку, внаслідок неналежних дій позивача з поставки товару без належних документів. Суд першої інстанції та позивач неодноразово зазначають про суперечливість поведінки відповідача;
- при наявних у матеріалах справи не підписаних, як договору постачання № 10/02/2025 від 10.02.2025 та видаткової накладної, - відповідач міг зайняти позицію, що ніякого товару не отримував, адже підтвердження такої поставки документально відсутнє.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд апеляційної скарги ФОП Кучманюка О.В. на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 у справі № 902/914/25 підлягає здійсненню у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, до матеріалів справи позивачем долучено належним чином завірену копію договору постачання від 10.02.2025 № 10/02/2025, укладеного між СФГ "Олімп" (постачальник, позивач) та ФОП Кучманюком О.В. (покупець, відповідач). Даний договір підписаний і скріплений печаткою позивача; підпис та печатка відповідача на договорі відсутня (а. с. 10-12).
Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти сою кількістю 50 тон та сплатити вартість товару на умовах згідно даного договору, а саме 50 тон за ціною 1 тони 18 000 грн з ПДВ.
Згідно із п. 2.1. договору, ціна товару зазначається у видаткових накладних, виписаних постачальником, які є невід`ємною частиною даного договору на кожну окрему партію товару. Ціна включає в себе податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України, які повинен був оплатити постачальник.
Загальна сума договору складається з загальної вартості товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій, визначених у видаткових накладних або доповненнях, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.2. договору).
Між сторонами було погоджено, що товар за даним договором поставляється покупцю у повному обсязі до 20.02.2025. Разом з товаром постачальник надає покупцю: рахунок-фактуру; право власності на товар від постачальника до покупця переходить з моменту передачі товару покупцю на умовах, визначених п. 3.1. даного договору (п. п. 3.1. – 3.3. договору).
Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки між сторонами здійснюються в національні валюті – гривні. Вид розрахунків – безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Згідно п. 5.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за даним договором сторони несуть відповідальність згідно умов договору та чинного законодавства України.

10.02.2025 СФГ "Олімп" була складена видаткова накладна № 3, відповідно до якої ФОП Кучманюку О.В. за поставлений товар - сою у розмірі 31,45 тони було необхідно сплатити кошти у розмірі 566 099,87 грн із ПДВ. У накладній вказаний договір № 10/02/25 від 10.02.2025 (а.с. 13).

Відповідно до платіжної інструкції № 1333 від 10.02.2025, ФОП Кучманюк О.В. перераховано СФГ "Олімп" кошти в сумі 490 027, 88 грн згідно рахунку № 3 від 10.02.2025 по договору № 10/02/25 від 10.02.2025 (а. с. 14).

В матеріалах справи міститься претензія від 09.06.2025, в якій позивач просив відповідача сплатити недоплачені кошти в розмірі 76 071, 99 грн за поставлений товар (сою) згідно умов договору від 10.02.2025 № 10/02/2025.

Предметом позову у справі є вимога СФГ "Олімп" про стягнення із ФОП Кучманюка О.В. 76 071, 99 грн заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 10.02.2025 № 10/02/2025 в частині сплати коштів за поставлений товар.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує, що договір поставки від 10.02.2025 № 10/02/2025 з позивачем не укладав, і товар за ним не отримував, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі, колегія суддів зазначає, що за положенням частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами частин 1, 8 статті 181 ГК України (в редакції, чинній станом на 10.02.2025) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.
Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між юридичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України).
Якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 922/189/18, від 06.11.2018 у справі № 926/3397/17, від 09.04.2019 у справі № 910/3359/18, від 29.10.2019 у справі № 904/3713/18, від 19.02.2020 у справі №915/411/19).
Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Фактичне виконання сторонами договору виключає кваліфікацію договору як неукладеного.

Апеляційний господарський суд встановив, що позивачем до матеріалів справи долучено належним чином завірену копію договору постачання від 10.02.2025 № 10/02/2025, який підписаний і скріплений печаткою позивача; підпис та печатка відповідача на договорі відсутня.
Відповідач заперечує обставини укладення договору від 10.02.2025 № 10/02/2025.

В той же час, як встановлено апеляційним судом, 10.02.2025 ФОП Кучманюком О.В. перераховано СФГ "Олімп" кошти у розмірі 490 027, 88 грн з призначенням платежу - "оплата за сою згідно рахунку № 3 від 10.02.2015 по договору № 10/02/25 від 10.02.2025", що підтверджується платіжною інструкцією № 1333 від 10.02.2025.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, на підставі оцінки доказів у справі, дійшов висновку про наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем щодо поставки товару за договором від 10.02.2025 № 10/02/2025; матеріалами справи підтверджується факт виконання сторонами умов договору, а саме: постачання товару позивачем та його оплату відповідачем.

Колегія суддів критично оцінює доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що між сторонами виникли правовідносини із договору поставки № 10/02/25 у спрощеній формі шляхом обміну первинним документами, оскільки відповідач не довів суду обставин існування між сторонами іншого договору, укладеного 10.02.2025 під № 10/02/25. Суд апеляційної інстанції вважає, що видаткова накладна № 3 від 01.02.2025 та платіжна інструкція № 1333 від 10.02.2025 є складовими саме договору поставки від 10.02.2025 №10/02/2025.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).
Обов`язок оплати отриманого товару закріплено і в статтях 691, 692 ЦК України, які передбачають, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, враховуючи те, що відповідач зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав належним чином, на час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати вартості отриманого товару, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 76 071, 99 грн заборгованості підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо не дослідження судом першої інстанції наданої відповідачем переписки щодо надання позивачем повного пакету документів, які підтверджують факт здійснення поставки товару в розумінні здійснення господарської операції, а також відсутності у відповідача обов`язку зі сплати 14 % вартості поставленого товару за договором, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними, та такими, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, та, як наслідок скасування ухваленого рішення суду у даній справі, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції. 

Також судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 у справі № 902/914/25 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ФОП Кучманюка О.В. - без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача згідно з ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Кучманюка Олега Володимировича на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 у справі № 902/914/25 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Мельник О.В. 

Суддя   Петухов М.Г.