ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/311/26
2/0187/363/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
20.02.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № 8647837 в розмірі 44 356,33 грн, з яких 19 350,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 993,45 сума заборгованості за відсотками; 9 675,00 грн – неустойка; 3 337,88 грн. – комісія за надання кредиту.
Також позивач просить стягнути понесені судові витрати.
Позовна заява подана представником – Какун Анною Станіславівною, який діє на підставі довіреності від 02.12.2025 строком дії до 31.12.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8647837. Сума кредиту становить 19350 гривень, строк кредитування 365 днів, денна процентна ставка 0,95 %. Комісія за надання кредиту 3337,88 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 89 784 грн. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25. Таким чином позивач набув право вимоги за Кредитним договором № 8647837 від 23.03.2025. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк і просить стягнути.
Ухвалою суду від 24.02.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
На офіційну адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка 11.03.2026 повернулася до суду з відміткою «вручено особисто».
27.03.2026 до суду від представника відповідача адвоката Хоменко Євгенія Миколайовича (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю Серія НВ № 000880), який діє на підставі ордера АВ № 1254134 від 27.03.2026, надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження укладення спірного кредитного договору, факту надання відповідачу кредитних коштів. Представник відповідача наголошує на відсутності доказів отримання відповідачем кредитних коштів, зазначає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом у справі, а заявлені суми заборгованості за процентами не відповідають умовам договору. Позивачем під час нарахування заборгованості не були враховані положення статей 18 та 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Твердження позивача представник відповідача вважає надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях.
03.04.2025 до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наголосив, що сам кредитний договір укладено відповідно до чинного законодавства, відповідачем було вчинено ряд алгоритм дій спрямованих на укладення кредитного договору. Грошові кошти за кредитним договором були надані відповідачу в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом. Факт перерахування грошових коштів підтверджується інформаційною довідкою про перерахування кредитних коштів за договором позики № 8647837 від 23.03.2025 на картковий рахунок НОМЕР_1 . Заборгованість була нарахована не позивачем, а первісними кредиторами та з моменту отримання права вимоги до відповідача за Договорами факторингу, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Суд дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 23.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено Договір № 8647837. Відповідно до даного договору Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 19350 гривень строком на 365 днів, процентна ставка 0,95 %, комісія за надання кредиту 17,25 % - 3 337,88 грн. періодичність платежів 5 днів, розмір першого обов`язкового платежу 4257 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 89 784 грн, дата повернення кредиту 22.03.2026.
Договір № 8647837 укладений в електронній формі і підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора 740471.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту становить 89 784,00 грн, при сумі кредиту 19 350 грн. 
Згідно довідки наданої ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 21.01.2026 підтверджено, що на рахунок НОМЕР_1 , перераховано кошти у сумі 19 350 гривень, отримувач - відповідач. 
Відповідно до повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 02.03.2026, на ім`я відповідача імітовано карту № НОМЕР_2 , і у відповідності до довідки про рух коштів встановлено, що на дану картку 23.03.2025 були зараховані грошові кошти в сумі 19 350 грн.
Відповідно до договору надання коштів у кредит № 8647837 від 23.03.2025 позичальником вказано номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
Таким чином факт перерахування коштів позикодавцем позичальнику, підтверджено документально і посилання відповідача на те, що позивачем не доведено факту перерахування грошових коштів відповідачу спростовано.
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за Договором позики кредит № 8647837 від 23.03.2025 за період з 23.03.2025 по 25.07.2025 встановлено, що відповідач має заборгованість у сумі 44 356,33 грн, з яких 19 350,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 993,45 сума заборгованості за відсотками; 9 675,00 грн – неустойка; 3 337,88 грн – комісія за надання кредиту.
Також з даного розрахунку встановлено, що відповідачем 16.05.2025 здійснено три платежі по сплаті заборгованості по кредиту на загальну суму 139 грн, що підтверджує факт визнання ним наявних кредитних зобов`язань перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Відповідно до статей 205, 207 ЦК Україна, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору . Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
27.03.2025 було укладено договір факторингу № 27/03/2025 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Вказане підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей. 
Згідно пункту 1.1 договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за відповідний реєстр за плату у передбачений цим договором спосіб.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору.
Згідно пункту 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно пункту 1.3 договору факторингу Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором із Боржником Фактору, повідомити божників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб передбачений договором із Боржником.
Згідно пункту 3.7 договору факторингу ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договорами позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора.
Відповідно до Додаткової угоди № 6 від 25.07.2025 до Договору факторингу № 27/03/2025 від 27.03.2025 встановлено, що «загальна сума прав вимоги, що відступається згідно реєстру боржників № 9 від 25.07.2025 становить 68948306,20 грн. В якості ціни продажу згідно реєстру боржників №9 від 25.07.2025 фактор сплачує клієнту суму грошових коштів, яка становить 5170230,98 грн.
Згідно до реєстру боржників № 9 встановлено, що під номером 1148 боржником є відповідач, кредитний договір кредит № 8647837 від 23.03.2025, сума заборгованості 44 356,33 грн, з яких 19 350,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 993,45 сума заборгованості за відсотками; 9 675,00 грн – неустойка; 3 337,88 грн – комісія за надання кредиту.
На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.536ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, суд погоджується з позивачем, що ним законно набуто право вимоги за тілом кредиту в сумі 19 350 грн, процентами в сумі 11 993,45 грн однак суд не погоджується щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії за видачу кредиту 3 337,88 грн та неустойки в сумі 9 675,00 грн.
Щодо вимоги про стягнення комісії за видачу кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 14 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит.
У самому кредитному договорі № 8647837 (п. 6.2) зазначено, що комісія за надання кредиту включає в себе «адміністративні та операційні витрати» та плату за послугу, яка полягає в «аналізі Заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також у швидкому прийнятті рішення щодо надання Кредиту».
Таке формулювання фактично прирівнює комісію до плати за розгляд заяви та прийняття рішення, що суперечить імперативній нормі статті 14 Закону України «Про споживче кредитування».
Судова практика Верховного Суду вказує на те, що встановлення комісій за послуги, які кредитор має надавати безоплатно за законом або які здійснюються виключно в інтересах самого кредитора (як-от обслуговування кредиту, ведення справи клієнта, аналіз ризиків), є несправедливою умовою договору.
Оскільки «аналіз заявки» та «прийняття рішення» є внутрішніми процесами фінансової установи, спрямованими на оцінку власних комерційних ризиків, покладання витрат на забезпечення цих дій на споживача у формі комісійної винагороди є несправедливим. Такі умови договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачеві, що суперечить принципам добросовісності та положенням законодавства про захист прав споживачів.
Отже в цій частині позов є необгрунтованим.
Щодо вимоги про стягнення неустойки.
Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 6 паспорту споживчого кредиту, неустойка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі 967 грн в день.
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За матеріалами справи вбачається, що неустойка нарахована в період дії воєнного стану. 
Враховуючи вищевказані положення Закону, підстави для стягнення з відповідача неустойки відсутні.
Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 343,45 грн, що складається із: заборгованості за основною сумою боргу 19 350 грн, заборгованості по відсоткам 11 993,45 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 328,00 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та належним чином документально підтверджені витрати на сплату судового збору у сумі пропорційно задоволеній частині вимог від ціни позову, тобто 2 362,88 грн (71%).
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 8647837 від 23.03.2025 в розмірі 31 343 (тридцять одна тисяча триста сорок три) гривні 45 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 19 350,00 гривень; сума заборгованості за відсотками 11 993,45 гривень.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 362 (дві тисячі триста шістдесят дві) гривні 88 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, 30; ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 )
Повне судове рішення складено та підписано 21.04.2026.

Суддя     І. М. Соловйов