Справа №195/983/25 
Провадження № 1-кп/195/18/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області 
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді   ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора — ОСОБА_3 , 
обвинуваченого - ОСОБА_4 , 
за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області кримінальне провадження  №12025041590000091 відносно: 
ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кисличувата, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого в силу вимог ст.89 КК України, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, 
В С Т А Н О В И В:
11.04.2025 року приблизно о 12 годині 00 хвилин громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився  поблизу території домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживає громадянка ОСОБА_6 .
Спостерігаючи за вищевказаним домоволодінням, ОСОБА_4 з`ясував, що потерпіла ОСОБА_6 , а також будь-які інші особи відсутні в ньому, після чого він усвідомлюючи, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, дію якого продовжено на момент вчинення злочину в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на проникненням у житло та вишукування і таємне викрадення будь-якого чужого майна, належного ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 11.04.2025 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, перебуваючи в умовах правового режиму воєнного стану, усвідомлюючи, що господарка ОСОБА_6 , тимчасово покинула територію вказаного домоволодіння, а будь-які інші особи за його діями не спостерігають, діючи таємно, умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу через відчинені металеві ворота незаконно вторгся на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де підійшов до будівлі житлового будинку та з`ясував, що вхідні двері в будинок не зачинені на ключ, який був лише вставлений у замочний отвір, після чого, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник в приміщення житлового будинку за вищевказаною адресою, яке є житлом, де вишукуючи будь-яке цінне чуже майно, яке можна вкрасти, в приміщенні спальної кімнати будинку, в шафі в кишені жіночої безрукавки, яка висіла в шафі, виявив грошові кошти в сумі 4000 грн., чотирма купюрами номіналом 1000 грн. кожна, які шляхом вчинення механічних дій викрав, витягнувши їх власною рукою, після чого викрадені грошові кошти в сумі 4000 гривень сховав до кишені свого одягу та утримуючи таким чином викрадені кошти при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4000 грн. 
В судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що він дійсно 11 квітня 2025 року здійснив крадіжку грошей з житлового будинку знайомої ОСОБА_7 . Гроші знаходилися в кишені одягу, який був в шафі. Кількість грошей складала 4000 грн. Обвинувачений просить суд суворо не карати, т.я. висновки для себе зробив. Майнову шкоду він компенсував в повному обсязі. 
Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що обвинувачений дійсно повернув їй всі гроші. Просить суворо не карати та призначити покарання, яке не пов`язано з позбавленням волі. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану. 
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому суд керується вимогами ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчинених кримінального правопорушення та визнання провини в повному обсязі.
Обставин, які обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4  суд враховує наступне: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості,яке згідно вимог ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, його відношення до скоєного.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КонституціїУкраїни вУкраїні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікуваннявід суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.п.2,3,10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш суворе покарання особам, скоївшим злочин на грунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш суворе покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялися у скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступень тяжкості наслідків, які настали. 
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, наявність посередньої характеристики, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, і вважає необхідним призначити мінімальну міру покарання у вигляді позбавлення волі, яка передбачена санкцією частини 4 статті 185 КК України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України - звільнивши громадянина ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно громадянина ОСОБА_4 не обирався.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.337, 368, 370, 373-374, 376, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
громадянина   ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. 
На підставі ст.75 КК України звільнити громадянина   ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 місяців. 
Відповідно до ч. 1 ст.76 КК України покласти на громадянина   ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на громадянина   ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати. 
Речові докази по кримінальному провадженню: 
- грошові кошти в сумі 2000 грн купюрами номіналом 200 грн в кількості 10 шт, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 на підставі розписки від 09.05.2025 року – залишити у користуванні власника ОСОБА_6 (а.с.27);
- DVD диск із відеозаписом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 17.06.2025 року, який долучений до матеріалів кримінального провадження – залишити та зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с.93).
Повний текст вироку суду буде вручений учасникам судового провадження в день його проголошення відповідно до ст.615 ч.15 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:         ОСОБА_1 

04.03.2026