Справа № 135/268/26 
Провадження № 1-кп/135/89/26 

ВИРОК
іменем України

24.02.2026 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024025240000012 від 19.01.2024 відносно:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Маріуполь Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 
 
АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого -
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до рішення Ладижинського міського суду Вінницької області №135/888/18 від 20.08.2018, яке набрало законної сили 20.09.2018, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_3 на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.07.2018 щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. 
ОСОБА_2 , знаючи про необхідність сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , являючись дієздатною та працездатною особою, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався, на обліку у Ладижинському управлінні Гайсинської філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебував, грошові кошти (аліменти) на утримання дітей не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення суду не виконував і таким чином злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.08.2020 по01.02.2026 у розмірі 434916 грн. 41 коп.
Дії обвинуваченого дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Положення ст. 12 КК України в сукупності із санкцією ч. 1 ст. 164 КК України свідчать, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Прокурор ОСОБА_6 враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України, також представник потерпілих ОСОБА_3 не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акта за її відсутності, просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, повністю згоден із встановленими під час дізнання обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, і у присутності захисника – адвоката ОСОБА_7 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Вказана позиція учасників провадження та факт того, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, свідчить про наявність підстав для розгляду вказаного обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Із заяви ОСОБА_2 , наданої в присутності захисника, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину за ч. 1 ст. 164 КК України за описаних у формулюванні обвинувачення обставин, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінального правопорушення, способу його вчинення, предмету правопорушення. Добровільність вказаного встановлено із змісту заяви обвинуваченого, складеної за участю захисника.
Враховуючи сукупність вказаного, а саме факт того, що обвинувачений та його захисник не оспорюють всі встановлені обставинами кримінального проступку зазначені в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 381-382 КПК України.
Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
На підставі вказаного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КК України, якзлісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_2 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 05.02.2026 вбачається, що ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується задовільно.
Відповідно до довідки КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 90 від 05.02.2026, ОСОБА_2 до лікаря-психіатра за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався.
Відповідно до довідки КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 89 від 05.02.2026, ОСОБА_2 до лікаря-нарколога за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався.
З вимоги про судимість від 08.02.2026 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 , раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 , раніше не судимий, вчинив умисний кримінальний проступок, вину у вчиненні кримінального проступку визнав.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання та відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні, судом не встановлено.
Зважаючи на сукупність встановлених обставин, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування покарання у виді громадських робіт за вказаних обставин та відсутність пом`якшуючої обставини, розмір заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, не відповідатиме меті покарання за своєю м`якістю, а покарання у виді обмеження волі, у даному випадку, буде занадто суворим. Водночас застосування пробаційного нагляду надасть змогу забезпечити контроль за поведінкою засудженого без його ізоляції від суспільства, використати наглядові та соціально-виховні заходи, спрямовані на його виправлення, а також зобов`язати засудженого періодично з`являтися до органу пробації, що створює умови для превентивного впливу.
Призначаючи строк пробаційного нагляду, суд враховує те, що обвинувачений згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, відсутність як пом`якшуючої так і обтяжуючої обставини, а також відсутність матеріалів компрометуючого характеру за місцем проживання обвинуваченого.
З огляду на це суд вважає за доцільне призначити пробаційний нагляд строком один рік як покарання, необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно з частиною другою статті 59-1 КК України, суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ці обов`язки є обов`язковими при призначенні пробаційного нагляду та мають на меті забезпечити контроль за поведінкою засудженого без надмірного обмеження його прав.
Враховуючи всі наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_2 покарання у виді пробаційного нагляду строком один рік з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 59-1 КК України, відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації та гуманізму, передбаченим статтею 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у межах цього кримінального провадження не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
Призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 164КК України у виді у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту постановки засудженого ОСОБА_2 на облік органом з питань пробації. 

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1