ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/119/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., без участі представників сторін, розглянувши в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ВО Богуславський Граніт” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Баласт 2012” про стягнення 57548 грн 04 коп., 

ВСТАНОВИВ:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “ВО Богуславський Граніт”, через систему “Електронний суд”, звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Баласт 2012” (далі – відповідач) про стягнення, на підставі договору поставки №08052024 від 08.05.2024 року, 34000 грн боргу, 4610 грн 02 коп. інфляційних втрат, 12193 грн 15 коп. пені та 6744 грн 87 коп. 15% штрафу, що разом становить 57548 грн 04 коп., відшкодування судових витрат.
Позов мотивовано порушенням відповідачем порядку та строків оплати за продукцію, отриману по договору поставки №08052024 від 08.05.2024 року.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №925/119/26 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, без виклику, запропоновано учасникам справи у встановлені строки подати суду заяви по суті справи, клопотання з процесуальних питань (за їх наявності) у відповідності до норм ст.ст. 165-167 ГПК України.
Відповідач письмовий відзив на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав, ухвала суду від 30.01.2026 року адресована відповідачу у визначеному ч. 5 ст. 176 ГПК України порядку, доставлена в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою суду від 30.01.2026 року про доставку електронного листа (а.с.19).
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши наявні у справі № 925/119/26 письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.
08.05.2024 року позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “ВО Богуславський Граніт”, як постачальник, та відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Баласт 2012”, як покупець, уклали договір поставки № 08052024 (далі – Договір; а.с. 9-11) відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити покупцю в порядку та на умовах, визначених цим Договором щебінь, пісок, асфальт (далі - продукція), а покупець зобов`язався прийняти продукцію та оплатити її на умовах цього Договору.
Сторони погодили усі істотні умови Договору, зокрема, домовилися про таке:
п.1.3. - постачальник передає у власність покупцю продукцію в наступному асортименті: щебінь фракції 5-10,щебінь фракції 5-20, щебінь фракції 10-20, щебінь фракції 20-40, щебінь фракції 40-70, щебінь фракції 2-5,щебенево-піщана суміш фракції 0,05-70, щебенево-піщана суміш фракції 0,05-40, щебінь фракції 0-40, щебінь фракції 0-70. відсів,пісок з відсівів дроблення фракції 0-5, пісок річковий, асфальтобетонна продукція, тощо;
п.1.4. - кількісні характеристики, а також асортимент Продукції визначаються заявками Покупця і закріплюються у відповідних видаткових накладних;
п.1.5. - загальна кількість Продукції, яка поставляється згідно умов цього Договору, визначається після припинення дії цього Договору на підставі відповідних видаткових накладних;
п.2.1. - продукція постачається за узгодженими Сторонами договірними цінами. Ціни на Продукцію зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору;
п.2.2. - ціна Продукції включає вартість її навантаження та доставки до пункту призначення. У випадку поставки Продукції на умовах самовивозу ціна Продукції включає вартість її навантаження;
п.2.3. - ціна Продукції може змінюватись Постачальником протягом строку дії цього Договору;
п.2.4. - загальна вартість Продукції визначається на підставі видаткових накладних, підписаних у період дії цього Договору;
п.2.5. - розрахунки між Сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника 100 % попередньої оплати вартості Продукції (у тому числі її навантаження та доставки). Сторони можуть передбачити інший порядок розрахунків, про що укладається і підписується Сторонами додаткова угода до цього Договору;
п.2.6. - у випадку поставки Продукції на умовах п. 3.5. цього Договору Покупець повинен оплатити повну вартість поставленої Продукції протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки;
п.2.7. - датою оплати є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника;
п.2.10. - зараховані на поточний рахунок Постачальника кошти незалежно від призначення платежу, зазначеного в платіжних документах Покупця, розподіляються у наступній черговості: 1) погашення існуючої заборгованості за поставлену
Продукцію згідно цього Договору; 2) оплата поставленої Продукції у звітному періоді; 3) оплата Продукції, що поставляється у період зарахування коштів; 4) аванс;
п.3.3. - заявка може бути подана Покупцем як в усній, так і в письмовій формі за допомогою телефону, факсу, електронної пошти, пошти або інших засобів комунікації. Заявка повинна містити інформацію про найменування Продукції, її асортимент та кількість, вид поставки та пункт призначення, контактний номер телефону відповідальної особи за приймання Продукції тощо;
п.3.4. - постачальник зобов`язується здійснити поставку узгодженої Продукції за умови оплати 100 (сто) % її вартості;
п.3.5. - постачальник має право не очікуючи надходження на свій поточний рахунок оплати повної вартості узгодженої Продукції поставити її Покупцю;
п.3.6. - обов`язок Постачальника щодо поставки Продукції Покупцю вважається виконаним з моменту надання у розпорядження (передачі) Продукції Покупцю відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 цього Договору. Приймання-передача Продукції здійснюється шляхом підписання відповідної видаткової накладної уповноваженими представниками Сторін;
п.3.9. – сторони можуть передбачити інший порядок поставки Продукції, про що Сторонами укладається відповідна додаткова угода до цього Договору;
п.3.10. – уся Продукція, отримана Покупцем від Постачальника в період дії цього Договору, вважається отриманою на виконання цього Договору;
п.3.12. - у разі невмотивованої відмови від підписання видаткових накладних або відсутності письмових заперечень щодо них поставка Продукції вважаються такою, що здійснена у відповідності до цього Договору. У разі відмови підписати видаткові
накладні Покупець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надання Постачальником видаткових накладних надати вмотивовану, викладену у письмовому вигляді та завірену печаткою відмову від підписання видаткових накладних. У випадку ненадання такої відмови вважається, що Продукція згідно Договору поставлена в повному об`ємі та належної якості, а видаткові накладні підписані Покупцем; 
п.3.14. - у випадку поставки Продукції на умовах самовивозу Покупець повинен перевірити її кількість та якість до моменту виїзду автомобільного транспорту зі складу Постачальника. При виникненні претензій Покупець заявляє їх у місці поставки. Після виїзду автомобільного транспорту зі складу Постачальника претензії щодо кількості та якості Продукції не приймаються та не розглядаються. Умова про передачу Продукції у випадку поставки останньої на складі вважається виконаною у момент підписання Акту зважування, що не звільняє Покупця від обов`язку підписання видаткової накладної;
п.3.18. - у випадку відсутності з боку Покупця письмових заперечень на письмову вимогу Постачальника про сплату заборгованості або підписання документів по здійснених поставках, надіслану на юридичну адресу Покупця згідно даних ЄДР або адресу для листування, якщо дані про таку містяться в цьому Договорі, вважається, що такі поставки схвалені керівником Покупця;
п.5.1. - за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України;
п.5.6. - у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим Договором Покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 (тридцять) календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми заборгованості;
п.5.7. - покупець, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф, пеню, а також 15 (п`ятнадцять) процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України розмір процентів річних встановлений сторонами у Договорі;
п.5.8. - керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони погодили збільшити до 5 (п`яти) років тривалість позовної давності до вимог, що випливають з цього Договору, у тому числі про стягнення вартості Продукції, неустойки (штрафу, пені);
п.5.10. - сплата збитків і штрафних санкцій не звільняє Сторони від належного виконання своїх обов`язків за цим Договором;
п.5.12. - постачальник не несе відповідальності за неналежне оформлення первинних документів з боку Покупця, зокрема, щодо не заповнення обов`язкових реквізитів від Покупця. Такі порушення Закону України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» з боку Покупця не впливають на дійсність первинних документів за умови належного виконання Постачальником своїх зобов`язань, що підтверджується, зокрема, але не виключно, декларуванням останнім податкових зобов`язань;
п.6.1. - договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін і діє протягом дванадцяти місяців, а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання Сторонами.
Договір підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.
Із видаткової наданої № 5104 від 17.09.2024 року (а.с.14), актів зважування: № ВОБ010972, № ВОБ010973, № ВОБ010974 від 17.09.2024 року, відповідних перепусток: № ВОБ010972, № ВОБ010973, № ВОБ010974 від 17.09.2024 року (а.с. 14 на звороті-15 на звороті) вбачається, що позивач поставив щебенево-піщану суміш фр 0,05-40 кількістю 91.03 т на загальну суму 42711 грн 28 коп., яку відповідач отримав без зауважень, однак, у погоджені п. 2.5. Договору строки не оплатив.
За твердженням позивача, відповідач у період з 17.09.2024 по 25.06.2025 року здійснив часткову оплату отриманої продукції на суму 2 283 грн 93 коп.
25.06.2025 року позивач у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором, звернувся до нього з вимогою №40, в якій вимагав терміново у строк до 24.07.2025 року погасити існуючу заборгованість у розмірі 40 427 грн 35 коп на вказані рахунки позивача, у разі несплати попередив про намір звернення до суду щодо стягнення боргу із застосуванням усіх видів неустойки, які передбачені діючим законодавством України та умовами Договору за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму (а.с. 12, докази направлення а.с.13). 
Відповідач вимогу позивача отримав 01.07.2025 року, частково сплатив заборгованість у період з 26.06.2025 по 08.12.2025 року на суму 6427 грн 35 коп.
Заборгованість у сумі 34000 грн відповідач погодив у акті звірки розрахунків (а.с. 13 на звороті), однак, не сплатив, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.
Також за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував 12193 грн 15 коп. пені, 4610 грн 02 коп. інфляційних втрат, 6744 грн 87 коп. 15% річних.
Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки №08052024 від 08.05.2024 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим правочином.
Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір – розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України.
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Норми глави 16 розділу IV книги І ЦК України врегульовують загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.
Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:
зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);
сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);
одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);
якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);
зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);
порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);
у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611);
особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614);
у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється (ст. 615).
Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);
відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);
договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638).
Главою 54 врегульовано загальні положення купівлі-продажу, поставки, зокрема:
за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655);
покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692);
за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК).
З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що 08.05.2024 року сторонами укладено договір поставки №08052024, який фактично виконувався сторонам.
У п. 2.5. Договору сторони погодили, що розрахунки між Сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника 100 % попередньої оплати вартості Продукції (у тому числі її навантаження та доставки). Сторони можуть передбачити інший порядок розрахунків, про що укладається і підписується Сторонами додаткова угода до цього Договору.
17.09.2024 року продукція за Договором була отримана відповідачем на суму 42711 грн 28 коп. без зауважень, що підтверджується підписом представника відповідача, завіреного печаткою відповідача на видатковій накладній № 5104 від 17.09.2024 року та підтверджено даними актів зважування від 17.09.2024 року за № ВОБ010972, № ВОБ010973, № ВОБ010974, відповідних перепусток.
Відповідач частково оплатив отриману продукцію на суму 8711 грн 28 коп., продукцію на суму 34000 грн. не оплатив, погодив у звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2024 року.
Заборгованість відповідача зі сплати вартості отриманої продукції у розмірі 34000 грн позивачем підтверджена належними і допустимими доказами, відповідачем не заперечена, а тому підлягає до стягнення в судовому порядку.
У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання у сумі 34000 грн позивачем також заявлено до стягнення з відповідача, на підставі п. 5.6. Договору пені в сумі 12193 грн. 15 коп. нарахованої за період з 21.09.2024 по 16.01.2026 року; на підставі п. 5.7. Договору 6744 грн. 87 коп. 15% річних за період з 21.09.2024 по 16.01.2026 року; на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 4610 грн. 02 коп інфляційних втрат нарахованих за період жовтня 2024-грудня 2025 року.
Пунктами 5.6.-5.8. Договору сторони обумовили, що у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим Договором Покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 (тридцять) календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми заборгованості; покупець, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф, пеню, а також 15 (п`ятнадцять) процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України розмір процентів річних встановлений сторонами у Договорі. Керуючись ст. 259 ЦК України, сторони погодили збільшити до 5 (п`яти) років тривалість позовної давності до вимог, що випливають з цього Договору, у тому числі про стягнення вартості продукції, неустойки (штрафу, пені).
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Нормами ч. 1 ст. 546, ч.ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За приписами ст. 551 ч. 2 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розрахунки позивача, покладений в основу вимог про стягнення пені, 15% річних, інфляційних втрат відповідають приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, умовам відповідальності сторін за порушення своїх зобов`язань, передбачених п.п. 5.6.-.5.8. Договору, ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України, судом перевірені із застосуванням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій в ІПС LIGA 360, з урахуванням методики розрахунку, доведеної судам листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р і рекомендацій викладених в п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 07.12.2013 № 14, спірні суми пені, 15% річних, інфляційних втрат, нараховані відповідно до умов Договору, на фактичну суму боргу, їх суд вважає правильними. Відтак вимоги позивача і в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у обрахованих позивачем розмірах. 
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладених обставин справи, умов поставки продукції по договору поставки № 08052024 від 08.05.2024 року та наведених норм законодавства суд спірні вимоги позивача про стягнення 34000 грн боргу, 4610 грн 02 коп. інфляційних втрат, 12193 грн 15 коп. пені та 6744 грн 87 коп. 15% річних вважає обґрунтованими і позов задовольняє повністю.
На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3328 грн. 
Керуючись ст.ст. 129, 233-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Баласт 2012”, ідентифікаційний код юридичної особи 38368830, місцезнаходження: 18003, Черкаська обл., м. Черкаси, провул. Жуковського,буд.1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ВО Богуславський Граніт”, ідентифікаційний код юридичної особи 39178081, місцезнаходження: 09701, Київська область, Богуславський район, м.Богуслав, вул. Корсунська, буд.179 - 34000 грн боргу, 4610 грн 02 коп. інфляційних втрат, 12193 грн 15 коп. пені, 6744 грн 87 коп. 15% річних, 3328 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25.03.2026 року.

Суддя В.М. Грачов