Справа № 420/36283/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо залишення без розгляду та не надання відповіді на звернення адвоката представника позивача по справі ОСОБА_2 від 01.09.25;
зобов`язати Приморський РТЦКСП розглянути звернення від адвоката Баринової Людмили Геннадіївни представника позивача по справі у встановленому законом порядку;
визнати протиправним направлення відповідачем звернення до поліції відносно ОСОБА_1 про порушення правил військового обліку з метою розшуку;
зобов`язати відповідача по справі вчинити дії щодо скасування інформації у зверненні до ГУНП Донецької області метою виключення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП особи НОМЕР_1 з бази даних розшуку поліції ГУНП Донецької області і ITC «Інформаційний портал Національної поліції України» як особи що порушила Правила військового обліку та мобілізації.
Ухвалою суду від 29.10.2025 року справу передано на розгляд Приморського районного суду м. Одеси як таку, що відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України підсудна місцевим загальним судам як адміністративним судам (справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2025 року справу передано на розгляд Одеського окружного адміністративного суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду головуючим по справі №420/36283/25 визначена суддя Катаєва Е.В.
Ухвалою суду від 19.01.2026 року прийнято до провадження справу №420/36283/25, вирішено, що справу буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 18.02.2026 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 та продовжено розгляд справи за вимогами щодо визнання протиправним направлення відповідачем звернення до поліції відносно ОСОБА_1 про порушення правил військового обліку з метою розшуку; зобов`язання відповідача по справі вчинити дії щодо скасування інформації у зверненні до ГУНП Донецької області метою виключення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП особи НОМЕР_1 з бази даних розшуку поліції ГУНП Донецької області і ITC «Інформаційний портал Національної поліції України» як особи що порушила Правила військового обліку та мобілізації.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 він був визнаний непридатним до військової служби, що підтверджується пунктом 7 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 .
Позивач вказує, що після виявленого ВЛК онкологічного захворювання він виїхав за кордон на лікування до німецької медичної установи, де й перебуває по теперішній час.
20.05.2025 позивач при формуванні електронного військово-облікового документа в застосунку Резерв+ дізнався, що його розшукує ТЦКСП як особу, що порушила правила військового обліку. Причиною розшуку зазначено: не прибув вчасно за повісткою до ТЦКСП.
У відповідь на адвокатський запит адвоката позивача ОРУП №1 ВП №2 ГУНП в Одеській області повідомило, що за даними системи ІПНП наявне звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Позивач зазначає, що жодних повісток не отримував, тому направлення відповідачем звернення до поліції відносно нього про порушення правил військового обліку з метою розшуку є протиправним. У зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивач перебуває на обліку військовозобов`язаних з 01.07.2022, з 2019 року медичний огляд не проходив та не прибув за повісткою до Приморського РТЦКСП для проходження медогляду. Внаслідок цього до поліції було автоматично сформовано та надіслано електронне звернення №Е1803859 від 28.03.2025 щодо неприбуття позивача за повісткою.
Також представник відповідача вказує, що відносно позивача не складався протокол про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності також не виносилась.
Справа розглянута в письмовому провадженні. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 та скріншотом із застосунку Резерв+. 
Згідно з електронним військово-обліковим документом, сформованим позивачем у застосунку Резерв+, його розшукує ТЦК та СП за порушення військового обліку. Причина розшуку: не прибув вчасно за повісткою до ТЦК та СП (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Представник позивача звернувся із адвокатським запитом до ОРУП №1 ВП №2 ГУНП в Одеській області, в якому просив надати інформацію щодо направлення відносно позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 письмового/електронного звернення до органу поліції з внесенням до інформаційно-телекомунікаційної системи «ІПНП» інформації про порушення правил військового обліку та доставки особи для складання протоколу.
У відповідь на адвокатський запит представника позивача ОРУП №1 ВП №2 ГУНП в Одеській області повідомило, що за даними системи ІПНП наявне звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Позивач вважає, що відповідачем протиправно направлено звернення до органу поліції щодо необхідності доставлення позивача до ТЦКСП, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом. 
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу за позовною заявою в межах позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного. 
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. 

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку (ч.3 ст.1 Закону №2232-ХІІ). 
Відповідно до ч.3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених ч.1,3 ст.22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Стаття 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, ст.210-1 за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно зі ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Таким чином, процес притягнення особи до адміністративної відповідальності - це законодавчо врегульована процедура КУпАП, що включає виявлення (фіксацію) правопорушення, складання протоколу у встановлених КУпАП випадках, розгляд справи уповноваженим органом, винесення постанови та її виконання.
Відповідно КУпАП регламентує процедуру притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, визначаючи уповноважені органи, які фіксують (виявляють) вказані адміністративні правопорушення, розглядають та виносять постанови про накладення адміністративного стягнення або приймають інше рішення. 
Відповідно до ст.235 КУпАП такими уповноваженими органами щодо адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦКСП).
Процедура притягнення до адміністративної відповідальності завершується відповідно до ст.284 КУпАП прийняттям уповноваженим органом постанови: - про накладення адміністративного стягнення; - про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; - про закриття справи.
Постанова про закриття справи відповідно до ст.284 КУпАП виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу (в якій зазначено, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення).
Постанова уповноваженої особи може бути оскаржена до суду.
Адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Судом встановлено, що відносно позивача не прийнята будь-яка постанова, оскільки він до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, навіть коли дізнався, що відносно нього наявне звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 до органу поліції щодо порушення правил військового обліку, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію з метою його розшуку та доставлення до Приморського РТЦКСП.
В даному випадку саме Приморський РТЦКСП є уповноваженим суб`єктом владних повноважень відповідно до КУпАП, якій виявляє та фіксує адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП. А тому, РТЦКСП відповідно до норм КУпАП є уповноваженими органами розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, та встановлювати наявність або відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Встановлений нормами КУпАП порядок розгляду справ передбачає як права та обов`язки уповноваженого органу, так і права та обов`язки особи, яка притягується до відповідальності. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має обсяг прав, які визначені ст.268 КУпАП, у тому числі подавати докази, пояснення, оскаржувати прийняте рішення.
З урахуванням всіх обставин наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення встановлюється саме під час розгляду справи уповноваженим органом.
Водночас, повноваження відповідача щодо направлення звернення до органу поліції в процесі притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачені нормами КУпАП (ст.259 КУпАП) та ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як такі, щоб вирішити остаточно питання про наявність або відсутність складу правопорушення в діях позивача та прийняття рішення у відповідності до вимог КУпАП.
Таким чином, відсутні підстави для визнання протиправним направлення відповідачем звернення до поліції відносно ОСОБА_1 про порушення правил військового обліку з метою розшуку, оскільки за змістом позову питання по суті про наявність або відсутність в діях (бездіяльності) позивача складу правопорушення уповноваженим органом не вирішувалось.
Відповідно як похідні не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача по справі вчинити дії щодо скасування інформації у зверненні до ГУНП Донецької області метою виключення ОСОБА_1 з бази даних розшуку поліції ГУНП Донецької області і ITC «Інформаційний портал Національної поліції України» як особи що порушила Правила військового обліку та мобілізації.
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Отже контроль легальності дій відповідача це контроль за вирішенням ним питання наявності або відсутності в діях (бездіяльності) позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, яке повинно завершиться прийнятим рішенням. Такий контроль у відповідності до КАС України здійснює місцевий загальний суд як адміністративний.
Суд не приймає до уваги твердження позивача, що він не вчиняв адміністративних правопорушень, оскільки відсутність складу правопорушення має бути встановлено компетентним, уповноваженим органом - РТЦКСП, або судом, але лише в порядку судового контролю за прийнятим рішенням.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи встановлені обставини дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд, – 

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.