Номер провадження 2/754/1014/26
Справа №754/19005/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

13 квітня 2026 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Л.В. про відшкодування моральної шкоди, - 
В С Т А Н О В И В:
Позиції учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Л.В. про відшкодування моральної шкоди, та з урахуванням уточнень просить (пряма мова) :
«Стягнути з відповідача - ОСОБА_2 , директор Територіальний центр соціального обслуговування Деснянського району міста Києва на мою користь НЕЗАКОННО не надані мені пелюшки в гривнему еквіваленті (це додаток № 7 - вартість пелюшок … чеки я не зберігав, бо і не думав, що так по-скотськи будуть відноситись до інваліда армії 2 групи у розмірі - 7 200 грн. (це матеріальна шкода!) та за нанесену мені моральну шкоду (про нанесену моральну шкоду з приводу не забезпечення мене пелюшками - див.вище) у розмірі - 50 000 грн., а також вимагаю: стягнути з відповідача - відповідно до вимог ч.2ст.625 ЦКУ (я, враховуючи вимоги цієї статті теж маю право на відшкодування - да і у мене є досвід саме з цього (підрахунок не складний) т.я. усі люди рівні: ст.24 КУ), невеличкий підрахунок: 
Інфляція (офіційні дані з ІНТЕРНЕТА) - за 2023 р. - 5,1 %, за 2024 р. - 12,0 %, за 01-09.2025 р. - 6,4 % ітого за вищевказаний період = 23,5 % - інфляція- 23,5% %, просрочена сума - 7 200 грн., ітого - 7 200 грн. + 1 692 грн. = 8 892 грн. - 3% від просроченої суми - 7 200 грн., ітого - 216 грн. … загалом - 9 108 грн.
Нанесену мені шкоду у розмірі 59 108 грн. (сумуємо - 9 108 грн + 50 000 грн.) прошу вас зобов`язати відповідача перерахувати поштовим переказем на мою адресу, яка вказана на початку позовної заяви у термін до 10 діб з моменту вступу судового рішення в законну силу … це моє право, вас про це прохати - це ст.21 КУ і я думаю ви підете на це моє конституційне прохання, бо воно вище за рангом виконання вимог ЦПКУ з вищевказаного приводу і ст.21 КУ вас ЗОБОВ*ЯЗУЄ (врахуйте це і мій тяжкий стан здоров*я теж). 
Зобов`яжіть відповідача забезпечувати мене пелюшками з 1.01.2026 за вимогами постанови КМУ від 3.12.2009 р. № 1301 (60 шт. на місяць) … моя інвалідність БЕЗСТРОКОВА (це додаток № 12), а це означає, що усі мед. засоби, якими я за мед.показаннями забезпечуюсь - не повинні періодично мною підтверджуватись, бо моя інвалідність визнана безстроковою і чим усе сказано (правда для розумних)! » 
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що є інвалідом армії 2 групи, страждає нетриманням сечі. Відповідно до постанови КМУ від 03.12.2009 р. № 1301 та рішення ЛКК від 10.05.22 р. Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Деснянського р-ну м. Києва, позивач повинен забезпечуватись пелюшками (2 шт. на добу), про що останній був повідомлений електронною поштою. Вказане рішення ЛКК було надіслано в Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та у Територіальний центр соціального обслуговування Деснянського району міста Києва електронною поштою. Неодноразово консультувався з даного приводу у сімейного лікаря, при цьому за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 ОСОБА_1 незаконно не забезпечили пелюшками у кількості 60 шт. (за місяць) х 12 (за 12 міс. 2023 р.) = 720 шт. З 2001 року, як інвалід армії 2 групи забезпечується медичними засобами відповідно до постанови КМУ від 3.12.2009 р. № 1301. Таким чином позовні вимоги щодо забезпечення позивача пелюшками є конституційними та законними. ОСОБА_1 вказує, що йому заподіяно моральну шкоду, яка є дуже суттєвою для позивача, що має інвалідність та незадовільний стан здоров`я. Вказує на те, що моральну шкоду сприймає беззахисний інвалід армії 2 групи, «більш «болюче» чим людина, яка не має інвалідності», при цьому вимушений витрачати «купу» грошей на пелюшки для себе, оскільки ними незаконно не забезпечують, по суті «обкрадають» «Імітуючи» турботу за інваліда, від чого страждають також члени родини, оскілки вони відчувають на собі усі негаразди від постійних нервових «зривів» позивача «не годування з цього приводу і неможливості якось вплинути на кривдників-корупціонерів, які так брутально не виконують вимоги законодавства України». Вказує, що моральна шкода в порядку ст.23 ЦКУ полягає  в фізичному болю та стражданнях, водночас має безліч недоліків по здоров`ю, при цьому не отримує законом передбачені пелюшки, страждає на підвищення тиску, головними болями, періодично та болячими «мурашками» в усій правій частині голови (де видаляли пухлину головного мозку). Позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, що полягала в незабезпеченні останнього пелюшками, що є суттєвим фактором у появі у позивача душевних страждань, коли це беззаконня з боку відповідача, якого «прикривають» корупціонери. Ці душевні страждання тривають до даного часу, особливо коли позивач порушення усвідомлює та не хоче миритись з такими діями. Позивач також вважає приниженням честі та гідності не забезпечення його засобами особистої гігієни на які він має законне право. 
Відповідач - директор Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Л. скористалась правом на подачу відзиву на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до п. 7 Положення про Територіальний центр, затверджений розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.12.2022 № 640, методичне забезпечення діяльності Територіального центру здійснює Міністерство соціальної політики України, координацію та контроль за забезпеченням його діяльності в установленому порядку здійснює Департамент соціальної та ветеранської виконавчого органу Київської міської ради та за його дорученням - Київський міський територіальний центр соціального обслуговування, організаційно-методичне обслуговування та контроль за додержанням законодавства про надання соціальних послуг здійснює Управління соціальної та ветеранської політики Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно до п. 100 Положення Територіальний центр очолює директор. Зазначила, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, не перебуває на обслуговуванні в Територіальному центрі соціального обслуговування Деснянського району м. Києва, а забезпечується підгузками відповідно до п.3.7 Порядку забезпечення медичними виробами (підгузками, пелюшками, урологічними прокладками) окремих категорій мешканців міста Києва у 2025-2027 р.р., затвердженого Наказом Департаменту від 10.09.2025 № 504, який визначає організацію забезпечення киян медичними виробами відповідно до міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2025-2027 р.р. Відповідно до п.3.6 Порядків № № 53, 66 особи з інвалідністю, малозабезпечені громадяни та особи похилого віку забезпечуються підгузками АБО урологічними прокладками з розрахзунку чотири одиниці виробу на добу АБО пелюшками з розрахунку два вироби на добу. При цьому, позивачем 01.06.2022 було подано заяву з проханням надати допомогу у вигляді засобів особистої гігієни, а саме підгузків або пелюшок. Отже, позивачу надається на вибір один із трьох засобів гігієни - або підгузки, або урологічні прокладки або пелюшки, відповідно до можливостей міського бюджету. Відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_1 за три квартали 2022 року було видано підгузків у кількості 1 080 шт. з розрахунку 120 шт. на місяць. Зважаючи на викладене, Територіальний центр у повному обсязі забезпечив позивача за 2022 рік засобами особистої гігієни підгузками, відповідно до Порядків №53, №66, які визначали механізм забезпечення засобами особистої гігієни територіальними центрами соціального обслуговування. Відповідач наголошує на тому, що забезпечення осіб з інвалідністю медичними виробами та іншими засобами відповідно до Порядку № 1301 здійснюють структурні підрозділи з питань охорони здоров`я за місцем надання медичних послуг. Водночас, Територіальний центр та його директор не є медичним закладом, не забезпечує медичне обслуговування населення ні в амбулаторних, ні в стаціонарних умовах, не має відповідної ліцензії. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо забезпечення його пелюшками до 31.12.2022 відповідно до Порядку № 1301 не мають законних підстав, оскільки дія цього порядку не поширюється на територіальні центри соціального обслуговування, зокрема на відповідача. 
Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких останній не погоджується з викладеним у відзиві, вказуючи на те, що відзив подано суду за період з 10.05.2022 по 31.12.2022, при цьому позивачем вказувалось щодо відсутності забезпечення позивача пелюшками за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, а відтак поданий відзив судом не може прийматись до уваги при ухваленні рішення. 
Процесуальні дії та рішення суду.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 13 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 
Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про залишення вимог позову без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб і на свій вибір.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В судовому засіданні встановлено наступні правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Л.В. та просив стягнути з відповідача шкоду у розмірі 59 108 грн. (9 108 грн. - майнова шкода з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних + 50 000 грн. - моральна шкода) шляхом зобов`язання відповідача перерахування поштовим переказом на адресу позивача.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, не перебуває на обслуговуванні в Територіальному центрі соціального обслуговування Деснянського району м. Києва та забезпечується підгузками відповідно до п.3.7 Порядку забезпечення медичними виробами (підгузками, пелюшками, урологічними прокладками) окремих категорій мешканців м. Києва у 2025-2027 р.р., затвердженого Наказом Департаменту від 10.09.2025 № 504, який визначає організацію забезпечення киян медичними виробами відповідно до міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2025-2027 р.р. 
Відповідно до п.3.6 Порядків №№ 53, 66 особи з інвалідністю, малозабезпечені громадяни та особи похилого віку забезпечуються підгузками або урологічними прокладками з розрахунку чотири одиниці виробу на добу або пелюшками з розрахунку два вироби на добу. 
01.06.2022 ОСОБА_1 було подано заяву до Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва з проханням надати допомогу у вигляді засобів особистої гігієни, а саме підгузків або пелюшок, що підтверджується копією заяви від 01.06.2022.
У відповідності до Відомостей засобів особистої гігієни від БО «МБФ» «Давай допоможемо» ОСОБА_1 за 2022 рік було видано підгузків у загальній кількості 1 080 шт. з розрахунку 120 шт. на місяць.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, вказана стаття визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Порядок забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами (далі по тексту - Порядок) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1301 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2021 р. № 141).
Цей Порядок визначає механізм безоплатного забезпечення медичними виробами та іншими засобами (далі по тексту - медичні вироби) осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та осіб, зазначених в абз.6 ст. 4 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі по тексту - визначені категорії осіб), які мають виражені порушення функцій органів та систем незалежно від встановлення їм інвалідності з метою їх медичної реабілітації.
Пунктом 2 Порядку визначено, що до медичних виробів, якими безоплатно забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб через структурні підрозділи з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (далі по тексту - структурні підрозділи з питань охорони здоров`я), належать:
- медичні вироби та інші засоби, якими забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб в закладах охорони здоров`я для використання в амбулаторних умовах згідно з додатком 1;
- медичні вироби та інші засоби, якими забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб в закладах охорони здоров`я для лікування в стаціонарних умовах згідно з додатком 2.
Особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб забезпечуються безоплатно медичними виробами з урахуванням їх індивідуальних потреб.
Відповідно до п. 3 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю медичними виробами здійснюється на підставі індивідуальної програми реабілітації, оформленої медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) або рекомендацій (які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю) у зв`язку з прийнятим рішенням експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновком лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) щодо забезпечення медичними виробами (для осіб з інвалідністю, група інвалідності яких встановлена до 1 січня 2007 р., - безстроково або строк дії якої не закінчився), визначених категорій осіб - на підставі висновку ЛКК або військово-лікарської (лікарсько-експертної), медичної (військово-лікарської) комісії (далі - ВЛК), лікарсько-експертної комісії (далі - ЛЕК) за рахунок та в межах коштів державного (у тому числі в рамках державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення) та місцевих бюджетів, передбачених на зазначену мету, та інших не заборонених джерел фінансування.
Пунктом 6 Порядку визначено, що облік осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та визначених категорій осіб, які мають право на безоплатне забезпечення медичними виробами (далі - облік), здійснюють структурні підрозділи з питань охорони здоров`я за місцем надання медичних послуг та установи попереднього ув`язнення або відбування покарання.
Особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб, які отримують медичні послуги у закладах охорони здоров`я, перебувають на повному державному утриманні, в установах попереднього ув`язнення або відбування покарання, закладах соціального захисту для бездомних осіб, центрах соціальної адаптації, беруться на облік на підставі документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, на підставі звернення керівника відповідного закладу (установи) до структурних підрозділів з питань охорони здоров`я.
Пунктом 7 Порядку встановлено, що для взяття на облік до структурних підрозділів з питань охорони здоров`я особи з інвалідністю, визначені категорії осіб або їх законні представники та законні представники дітей з інвалідністю, керівники закладів (установ) подають в паперовій або електронній формі заяву про взяття на облік за формою, затвердженою МОЗ (далі - заява), разом з такими документами:
1) копією паспорта громадянина України, тимчасовим посвідченням громадянина України, посвідкою на постійне проживання, посвідкою на тимчасове проживання, посвідченням біженця, посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту, або свідоцтвом про народження (для дітей віком до 14 років);
2) витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та рекомендаціями (які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю) у зв`язку з прийнятим рішенням експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідкою МСЕК про встановлення інвалідності (для дітей з інвалідністю - висновок ЛКК) у разі, коли особа вперше звертається до структурних підрозділів з питань охорони здоров`я або коли змінюється група і причина настання інвалідності;
3) індивідуальною програмою реабілітації (для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю) або висновком ЛКК щодо забезпечення медичними виробами (для осіб з інвалідністю, група інвалідності яких встановлена до 1 січня 2007 р., - безстроково або строк дії якої не закінчився), для визначених категорій осіб - висновком ВЛК чи ЛКК;
4) посвідченням про взяття на облік бездомної особи (для бездомних осіб);
5) документом, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, в якому зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків, або копією сторінки паспорта громадянина України з відміткою про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта громадянина України (для осіб, які через релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку в паспорті громадянина України);
6) довідкою про реєстрацію місця проживання для дітей з інвалідністю віком до 14 років та інших осіб, у разі подання паспорта у формі картки (крім бездомних осіб).
Законні представники осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю чи визначених категорій осіб та керівник закладу (установи), також подають документи, що підтверджують особу та повноваження як законного представника або керівника закладу (установи).
Заява разом з документами реєструється структурним підрозділом з питань охорони здоров`я у журналі реєстрації, що ведеться за формою, затвердженою МОЗ.
Відповідно до п. 9 Порядку у разі відсутності в структурному підрозділі з питань охорони здоров`я необхідного типу (виду) медичного виробу на дату подання заяви особа забезпечується необхідним медичним виробом у порядку черговості, що формується за датою надходження від неї заяви із документами, зазначеними у пункті 7 цього Порядку.
Згідно з п. 10 Порядку структурним підрозділом з питань охорони здоров`я після забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та визначених категорій осіб відповідним медичним виробом заповнюється картка забезпечення медичними виробами за формою, затвердженою МОЗ. Відповідні дані про забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та визначених категорій осіб медичними виробами вносяться до Централізованого банку даних з проблем інвалідності.
Відповідно до п. 11 Порядку датою подання заяви разом із документами, зазначеними у пункті 7 цього Порядку, є день звернення щодо забезпечення медичним виробом.
Згідно з п. 14 Порядку структурні підрозділи з питань охорони здоров`я подають щороку до 15 березня до МОЗ звіт за формою, затвердженою МОЗ, про кількість осіб, які перебувають на обліку, та тих, що зняті з обліку відповідно до пункту 13 цього Порядку, а також інформацію про кількість одержаних структурними підрозділами з питань охорони здоров`я медичних виробів, їх вартість, кількість виданих медичних виробів, а також про їх залишок на початок та кінець звітного періоду.
Додаток 1 до Порядку містить найменування, строк та кількість медичних виробів та інших засобів, якими забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб в закладах охорони здоров`я для використання в амбулаторних умовах, зокрема, пелюшки (поглинаючі) 1 місяць - 60 штук, підгузки (дитячі, дорослі) 1 місяць - 120 штук.
Отже, забезпечення осіб з інвалідністю медичними виробами та іншими засобами відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1301, здійснюють структурні підрозділи з питань охорони здоров`я за місцем надання медичних послуг.
Водночас, рішенням Київської міської ради від 18 грудня 2018 року № 459/6510 затверджено міську цільову програму «Турбота. Назустріч киянам» на 2019 - 2021 рр.р., на виконання якої наказом Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 березня 2019 року № 41, зареєстрованим в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 02 квітня 2019 р. за № 107/2284, було визначено Порядок забезпечення киян ортопедичним взуттям, ортопедичними устілками та засобами особистої гігієни, згідно з яким:
- для безоплатного забезпечення засобами особистої гігієни особи, зазначені у пункті 4 цього Порядку, або їх законні представники, які не перебувають на обліку в територіальних центрах соціального обслуговування, звертаються з заявою до Департаменту або до Управління праці та соціального захисту населення районних у місті Києві державних адміністрацій за місцем реєстрації особи, особи, які перебувають на обліку в територіальних центрах соціального обслуговування - до Київського міського територіального центру соціального обслуговування або районних територіальних центрів соціального обслуговування за місцем реєстрації особи (п. 7.2);
- засобами особистої гігієни щомісячно забезпечуються, зокрема, особи з інвалідністю -підгузками, урологічними прокладками та пелюшками з розрахунку три одиниці на добу кожного виробу (п. 13).
Наказ від 12 березня 2019 року № 41 втратив чинність.
Рішенням Київської міської ради від 07 жовтня 2021 року № 2726/2767 затверджено міську цільову програму «Турбота. Назустріч киянам» на 2022 - 2024 роки, на виконання якої наказом Департаменту соціальної політики від 22.03.2022 № 53 затверджено Порядок забезпечення киян технічними та іншими засобами реабілітації, засобами особистої гігієни, згідно з яким:
-Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Департамент) здійснює закупівлю технічних та інших засобів реабілітації та засобів особистої гігієни відповідно до законодавства про публічні закупівлі (п. 1.2);
-організація забезпечення засобами особистої гігієни здійснюється Київським міським територіальним центром соціального обслуговування та територіальними центрами соціального обслуговування районних в місті Києві державних адміністрацій (далі - Територіальні центри). Закупівля засобів особистої гігієни відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» здійснюється Київським міським територіальним центром соціального обслуговування та Територіальними центрами (п. 3.1);
-особи з інвалідністю, малозабезпечені громадяни та особи похилого віку забезпечуються підгузками або урологічними прокладками з розрахунку чотири одиниці виробу на добу або пелюшками з розрахунку дві одиниці виробу на добу (п. 3.6).
Наказ від 23 березня 2022 року № 53 втратив чинність у зв`язку з прийняттям наказу Департаменту соціальної політики від 12.05.2022 № 66, яким затверджено Порядок забезпечення киян допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації), засобами особистої гігієни, згідно з яким:
-організація забезпечення засобами особистої гігієни здійснюється Київським міським територіальним центром соціального обслуговування та територіальними центрами соціального обслуговування районних в місті Києві державних адміністрацій (далі - Територіальні центри). Закупівля засобів особистої гігієни відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» здійснюється Київським міським територіальним центром соціального обслуговування та Територіальними центрами (п. 3.1);
-рішення про забезпечення осіб, зазначених в пункті 3.3. розділу III Порядку засобами особистої гігієни приймається Київським міським територіальним центром соціального обслуговування та Територіальними центрами протягом 10 календарних днів з дня надходження відповідної заяви та доводиться до відома заявника протягом 3 календарних днів з дня прийняття такого рішення (п. 3.2);
-особи з інвалідністю, малозабезпечені громадяни та особи похилого віку забезпечуються підгузками або урологічними прокладками з розрахунку чотири одиниці виробу на добу або пелюшками з розрахунку дві одиниці виробу на добу (3.6).
Наказ від 12.05.2022 № 66 втратив чинність у зв`язку з прийняттям наказу Департаменту соціальної та ветеранської політики від 27 листопада 2024 року № 428, яким на виконання міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2025-2027 затверджено Порядок забезпечення окремих категорій мешканців міста Києва засобами особистої гігієни, згідно з яким:
-для забезпечення засобами особистої гігієни особи, зазначені в пункті 3 цього Порядку, або їх законні представники звертаються до Територіального центру за зареєстрованим/задекларованим місцем проживання (перебування) із заявою про забезпечення засобами особистої гігієни та додають відповідні документи (п. 4);
-засоби особистої гігієни надаються щомісячно Територіальним центром за місцем звернення із розрахунку: підгузки - 120 шт.; або урологічні прокладки - 120 шт.; або пелюшки - 60 шт (п. 7).
Згідно з п. 1 Положення про Територіальний центр соціального обслуговування Деснянською району міста Києва (далі - Положення), затвердженого розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 грудня 2022 року № 640 (у редакції розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 30 грудня 2024 року № 1094) Територіальний центр соціального обслуговування Деснянського району міста Києва (далі - Територіальний центр) є бюджетною комунальною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація; Територіальний центр утворено для надання соціальних послуг особам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання/перебування.
Відповідно до пункту 7 Положення методичне забезпечення діяльності Територіального центру здійснює Міністерство соціальної політики України, координацію та контроль за забезпеченням його діяльності в установленому порядку здійснює Департамент соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) та за його дорученням Київський міський територіальний центр соціального обслуговування, організаційно-методичне забезпечення та контроль за додержанням законодавства про надання соціальних послуг здійснює Управління соціальної та ветеранської політики Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Управління).
Згідно з п. 10 Положення Територіальний центр очолює директор.
Отже, відповідно до вищенаведених наказів забезпечення окремих категорій мешканців міста Києва засобами особистої гігієни здійснюють територіальні центри соціального обслуговування (надання соціальних послуг) районних в місті Києві державних адміністрацій, а виходячи з обставин цієї справи - Територіальний центр соціального обслуговування Деснянського району міста Києва.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини 2 статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).
Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (наведену правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).
Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.
Судом встановлено, що позивач звернувся за захистом права на безоплатне отримання засобів особистої гігієни та відшкодування шкоди у зв`язку з його незабезпеченням Територіальним центром соціального обслуговування Деснянського району міста Києва відповідними засобами (пелюшками), визначивши відповідачем у справі директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва - Семенюк Л.В. про відшкодування шкоди, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на нанесену позивачу моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 7 200 грн., а також інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 1 692 грн. + 216 грн. Однак директор закладу не є належним відповідачем у справі і не може відповідати перед позивачем за пред`явленим позовом. У таких спорах належним відповідачем є цей заклад, який відповідно до Статуту є юридичною собою, проте позивачем в процесі розгляду справи, клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявлялось.
Суд зазначає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у справах з подібними правовідносинами: у постанові від 19 серпня 2020 року (справа № 201/16327/16-ц, провадження № 61-43384св18), у постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 640/10507/18, провадження № 61-18941св20).
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Л.В. про відшкодування моральної шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. 
В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13.04.2026.
Суддя       О.Б. Саламон