Єдиний унікальний номер 725/1528/25 
Номер провадження 2/725/427/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 

Чернівецький районний суд міста Чернівців 
в складі:
головуючого судді Скуляк І. А. 
при секретарі Єремчук Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) про стягнення додаткових витрат на батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою про стягнення додаткових витрат на батька, в обгрунтування якої зазначав, що з 25.11.2014 року він є пенсіонером за віком, та незалежно від настання пенсійного віку він продовжував вести повноцінний спосіб життя. Проте останні кілька років стан його здоров`я постійно погіршується, він витрачає значні кошти на консультації, огляди лікарів та медичне лікування.
Вказує, що стале та тривале протягом 2024 року загострення серцевого захворювання взагалі майже позбавило його можливості вільного пересування та участі у соціальній сфері життя.
Зазначає, що він страждає на хронічну ішемічну та атеросклеротичну хворобу серця і стенокардію, супутні діагнози: гіпертонічна хвороба серця, передсердно-шлункова блокада другого ступеня, застійна серцева недостатність, наявність штучного водія серцевого ритму, інші форми хронічної ішемічної хвороби серця. 16.04.2024 позивачеві здійснено шунтування, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №10395(24) від 19.04.2024.
Окрім хвороби серця, у нього є виражене порушення статико-динамічної функції лівої нижньої кінцівки. Лікування ноги потребує щоквартального введення ін`єкцій, що підтверджується чеками від 26.08.2022 на суму 55550 грн. та від 25.03.2024 року на суму 5900 грн. Лікарем травматологом-ортопедом 01.09.2023 йому рекомендовано ендопротезування лівого колінного суглобу.
Стверджує, що серед близьких родичів, які мали б змогу надавати допомогу є лише дочка ОСОБА_2 , однак вже тривалий час стосунки між ними мають напружений характер.
Крім того, вказує, що хірургічне лікування гонартрозу здійснюється оперативним шляхом, а середня вартість проведення такої операції в середньому складає 150 000 грн.
Також стверджує, що у нього значно погіршився зір, внаслідок чого, йому призначено лікування у вигляді факоемульсифікації катаракти обох очей з імплантацією інтраокулярної лінзи. Вартість такої операції становить від 31 600,00 грн. до 68 000,00 грн.
На підставі вищевикладеного, просить суд, стягнути з відповідачки ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування непрацездатного батька ОСОБА_1 в розмірі 249 600,00 грн.
Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив суд, в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю та необґрунтованістю.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд, розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги, що викладені в позовній заяві, підтримує в повному обсязі. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Від її представників до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог.
Судом встановлено, що згідно копії пенсійного посвідчення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.11.2014 року є пенсіонером за віком довічно. (том 1, а.с.6)
Позивачем не заперечувалось, що розмір пенсії, яку отримує, становить 8000 гривень щомісячно.
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.12.2024, ФОП ОСОБА_2 зареєстрована як приватний підприємець з 23.03.2005, основний вид діяльності: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. (том.1, а.с.24-25). 
Матеріали справи містять копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 в період березень-квітень 2024 року, встановлено діагноз: атеросклеротична хвороба серця і стенокардія, супутні діагнози: гіпертонічна хвороба серця, передсердно-шлункова блокада другого ступеня, застійна серцева недостатність, наявність штучного водія серцевого ритму, інші форми хронічної ішемічної хвороби серця. 16.04.2024 позивачеві здійснено шунтування, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №10395(24) від 19.04.2024. (том. 1, а.с.9-11).
Суду надано ряд квитанцій та рахунок-фактуру від 25.05.2021р. про оплату вартості електрокардіостимулятора, про оплату за мед.обслуговування та лікування ОСОБА_1 в період 2021-2024 роках (том 1, а.с.7-8, 12-13).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (ч.8 ст.7 СК України)
Ч.1 ст.172 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Згідно з ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.
Статтею 206 СК України визначено, що у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.
Згідно діючого законодавства держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суд при постановлені рішення має зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.
Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15. Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 494/1682/15-ц та від 10 жовтня 2018 року по справі № 301/160/17.
Відповідно дост. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, непрацездатним, отримує пенсію за віком, на день подання позову досяг 72 років.
З матеріалів справи вбачається, що позивач страждає на серцево-судинні захворювання, з якими звертався до медичного закладу, в травні 2021 року встановлено електрокардіостимулятор вартістю 44200 грн, які сплачені 27.05.2021. (том1, а.с. 7-8).
Групу інвалідності позивачеві не встановлено. В 2023 році рекомендовано ендопротезування лівого колінного суглобу в плановому порядку.
Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища, необхідності придбання ним ліків на час звернення до суду із позовом (лютий 2025), у зв`язку із хворобою, інших матеріальних витрат на лікування тощо.
Отже, позивачем не доведена необхідність у матеріальній допомозі від повнолітньої дочки в заявленому розмірі 249 600 гривень.
Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на своє лікування в розмірі 249 600 гривень, позивач посилається на те, що за станом свого здоров`я він потребує лікування, на що потрібні грошові кошти, яких він не має, майже всю свою пенсію витрачає на придбання ліків.
При цьому, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 потребує сторонньої матеріальної допомоги або його витрати значно перевищують дохід.
Щодо необхідності витрат позивача на ендопротезування лівого колінного суглобу, яке було йому рекомендовано ще в 2023 році, то суд вважає за потрібне зазначити, що ці витрати не пов`язані з тяжкою хворобою, а також не належать до матеріального утримання батьків у розумінні статті 206 СК України.
З наданих позивачах медичних документів, убачається, що останні мають рекомендаційний та плановий характер.
Отже жоден з наведених вище медичних документів не містить показань для термінового оперативного втручання.
Крім того, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.09.2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька – відмовлено. (том 2, а.с. 21-30).
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16.12.2025 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.09.2025 року залишено без змін. (том 2, а.с. 31-35).
Ухвалою Верховоного Суду від 16.01.2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.09.2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16.12.2025 року.
Визевказана ухвала Верховного Суду набрала законної сили. (том 2, а.с. 36-40). 
З огляду на наведене суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із його недоведеністю.
На підставі ст. 48, 51 Конституції України, ст. 206 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 133, 141, 211, 247, 263-265, 267-268, 273, 280-289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволення позову – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Скуляк І. А.