Єдиний унікальний № 371/609/26
Номер провадження № 1-кп/371/219/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2026 р.         м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді       ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання    ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026116220000024 від 24.03.2026, за обвинуваченням 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Миронівського району Київської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який не є депутатом, безробітнього, неодруженого, маючий базову середню освіту, військовозобов`язаного, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше судимий 09.02.2026 вироком Миронівського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 337 КК України до покарання у вигляді штрафу 5100 гривень, який не сплачено, паспорт ID № 011636360, орган 3238 від 03.03.2025, РНОКПП – НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбачених ч. 1 ст. 337 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 09.02.2026 вироком Миронівського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 337 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень, який не сплачено, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив та знову підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення у сфері забезпечення призову та мобілізації при наступних обставинах.
Відповідно до статті 65 Конституції України, статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Згідно статті 34 цього закону, персонально-якісний облік військовозобов`язаних передбачає облік відомостей стосовно узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку військовозобов`язаних покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (п. 16 Порядку).
Відповідно до пункту 16 вказаного Порядку персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 являючись військовозобов`язаним відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зобов`язаним стати на військовий облік відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 11.03.2026 приблизно о 10 год. 14 хв. перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 був належним чином попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 337 Кримінального кодексу України, де отримав під особистий підпис повістку № 70 від 11.03.2026 і попередження про виконання вимог військового обліку від 11.03.2026 підписане тимчасово виконувачем обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 (далі за текстом - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), про необхідність прибуття о 08 год. 00 хв. 16.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , для оформлення військово-облікових документів та проходження медичного огляду.
В подальшому, ОСОБА_3 11.03.2026 особисто ознайомився із змістом врученого йому попередження, підписаного тимчасово виконувачем обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , про необхідність прибуття 16.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та поставив свій підпис про ознайомлення.
Незважаючи на свою обізнаність в обов`язку громадянина України проходити службу в лавах Збройних сил України, ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, будучи особисто ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи протиправний умисел, спрямований на ухилення від військового обліку, без поважних на те причин не прибув у строк до 16.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , про причини свого неприбуття уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив, вчинивши таким чином ухилення від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, органом досудового розслідування, зазначені дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 337 КК України.
Прокурор Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , посилаючись на те, що обвинувачений  ОСОБА_3  беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до заяви від 10.04.2026, обвинувачений  ОСОБА_3  за участю захисника ОСОБА_6 , не заперечує щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового засідання, без його участі. Вимоги ч. 2 ст. 302 КПК України йому роз`яснено.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина  ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушенні (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, доведена повністю.
Дії обвинуваченого суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч. 1 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.
Відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття. 
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, сторона обвинувачення не встановила.
Обвинувачений ОСОБА_3  є непрацевлаштований, раніше судимий за тотожний кримінальний проступок, покарання за який не відбув, за місцем проживання характеризується з задовільної сторони, на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.
На підставі викладеного та враховуючи, що обвинувачений непрацевлаштований, а отже покарання у виді виправних робіт до нього не може бути застосоване, суд дійшов висновку, що буде справедливим та достатнім обрати ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, призначивши його у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На думку суду, призначене покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
З урахуванням того, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Миронівського районного суду Київської області від 09.02.2026 за ч. 1 ст. 337 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який ним не сплачений, суд при призначенні остаточного покарання керується вимогами ст. 71 КК України та до покарання, призначеного за новим вироком, повністю приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім, відповідатиме принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженню не подано.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.
Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. 
Керуючись ст. ст. 373, 374, 381, 382, КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання за цим вироком невідбутого покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 09.02.2026, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600, 00 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.
Документ, відповідно до постанови про визнання матеріального об`єкту (цифрового носія інформації) та вирішення питання про забезпечення його зберігання від 26.03.2026, а саме: оптичний DVD-R диск «НР» із нипасом «11.03.2026- ОСОБА_3 », що містить цифровий відео файл «export-h8n7z» розміром 307 МБ тривалістю відеозапису 10 хв. 58 сек. - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Документ, відповідно до постанови про визнання матеріального об`єкту документом та вирішення питання про забезпечення його зберігання від 27.03.2026, а саме: оригінали підтверджуючих документів наданих ІНФОРМАЦІЯ_5 від 27.03.2026, а саме: корінець повістки №70 від 11.03.2026 на ОСОБА_3 , Попередження про виконання вимог військового обліку ОСОБА_3 від 11.03.2026 та витяги відвідувачів з електронної черги відвідувань ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 16.03.2026 по 23.03.2026 включно - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку суду не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати всім учасникам судового провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 і 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя                           ОСОБА_1