УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2953/25 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Павицької Т.М., Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 274/2953/25 за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. у місті Бердичеві,
в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі Позивач, Товариство, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Позивача 26 162,5 грн заборгованості за кредитним договором № 00039-10/2023 від 01 жовтня 2023 року та судовий збір в сумі 2422,4 грн.
Позов мотивувався тим, що 01 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі — ТОВ «Стар Файненс Груп») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00039-10/2023, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 6500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.
Відповідач зобов`язання за кредитом виконав не належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 26 162,5 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6500,00 грн; заборгованість за відсотками – 19 662,5 грн; заборгованість за штрафом – 0 грн.
Представник позивача зазначав, що 29 січня 2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 29012024-1.
Відповідно до умов цього Договору, та статті 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00039-10/2023 від 01 жовтня 2023 року.
Враховуючи, що заборгованість відповідачем по кредитному договору не погашена, просив стягнути її в судовому порядку.
Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2025 року у задоволені позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі, представник позивача просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.
Представник зазначає, що аналізуючи даний кредитний договір, а саме п. 7.6, 7.7, підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.
На підтвердження укладення кредитного договору представником Товариства до позовної заяви додано: копія Заявки-анкети Клієнта на отримання фінансового кредиту, копія Паспорту споживчого кредиту, копія Договору про надання фінансового кредиту, Копія Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту, які підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 . Вказаний кредитний договір підписаний електронним цифровим підписом відповідача. 
Вказує, що в матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію клієнта, яка підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 з яким укладено договір № 00039-10/2023 від 01 жовтня 2023 року, отримав одноразовий ідентифікатор W0300 та вказано номер телефону, на який відправлено ідентифікатор. 
Крім того, у Довідці про ідентифікацію передбачено усі персональні дані Відповідача, зокрема РНОКПП та дату народження, що дає можливість його ідентифікувати. За вказаними у Довідці про ідентифікацію відомостями можна точно встановити, кому саме було надіслано одноразовий ідентифікатор та ким підписано кредитний договір № 00039-10/2023 від 01 жовтня 2023 року.
Це однозначно підтверджує, що відповідач був належним чином ідентифікований, отримав одноразовий ідентифікатор та використав його для підтвердження своєї згоди на умови договору. 
Електронний договір відповідає вимогам статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки він має всі обов`язкові реквізити, дозволяє ідентифікувати відповідача як суб`єкта, що його підписав, і є доступним для перегляду та збереження. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором виконує функцію обов`язкового реквізиту електронного документа, який дозволяє ідентифікувати підписанта.
Згідно умов цього договору, Відповідачу було надано фінансовий кредит в розмірі 6500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, на підтвердження видачі кредитних коштів Позивачем до позовної заяви долучений лист про успішне перерахування коштів кредиту. 
Однак, представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» при формуванні додатків до позовної заяви була допущена помилка, і відтак було помилково додано неправильний лист про успішне перерахування коштів за кредитним договором. У зв`язку з цим, вважає за необхідне долучити цей доказ до матеріалів справи.
Вважає, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу лише у взаємозв`язку з іншими доказами.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 22 грудня2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення, платіжної інструкції тощо), які б відповідали положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи. 
Крім того, Поданий Позивачем лист від 28 березня 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів iPay.ua) не містить даних про перерахування на рахунок № НОМЕР_1 хх-хххх-9550 грошових коштів у розмірі 6 500,00 грн в ньому наведені дані про перерахування на рахунок № НОМЕР_2 грошових коштів у розмірі 3 500,00 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00039-10/2023, відповідно до умов якого Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6500,00 грн на умовах визначених договором, строк кредитування 360 днів, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту (а.с.23-32).
Даний договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування (а.с.32).
На підтвердження перерахування ТОВ «Стар Файненс Груп» коштів відповідачу надано копію листа за вих. № 3426_250328153701 від 28 березня 2025 року, з якого вбачається, що 22 серпня 2023 року о 11:55:00 кошти в сумі 3500,00 грн були перераховані на карту НОМЕР_2 (а.с.7).
29 січня 2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 29012024-1.
Згідно умов цього правочину ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00039-10/2023 від 01 жовтня 2023 року (а.с.44-49).
Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29012024-1 від 29 січня 2024 року від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 26 162,5 грн, з яких сума основного боргу за кредитом – 6500,00 грн; сума заборгованості по відсотках – 19 662,5 грн (а.с.50).
Дані обставини підтверджуються копією акту приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників від 29 січня 2024 року до договору факторингу № 29012024-1 від 29 січня 2024 року (а.с.51).
Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(надалі Закону).
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
За приписами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановлено, що на підтвердження обставин щодо укладення договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало копію листа за вих. № 3426_250328153701 від 28 березня 2025 року, з якого вбачається, що 22 серпня 2023 року о 11:55:00 кошти в сумі 3500,00 грн були перераховані на карту НОМЕР_2 (а.с.7).
Даний лист не може вважатися належним доказом надання ОСОБА_1 кредиту на підставі вказаного договору, оскільки цей документ не містить даних про перерахування на рахунок № НОМЕР_1 хх-хххх-9550 зазначений відповідачем грошових коштів у розмірі 6 500,00 грн (в ньому наведені дані про перерахування на рахунок № НОМЕР_2 грошових коштів у розмірі 3 500,00 грн. 
У поданій скарзі, представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказав, що при формуванні додатків до позовної заяви була допущена помилка, і відтак було помилково додано неправильний лист про успішне перерахування коштів за кредитним договором. У зв`язку з цим, просив долучити цей доказ до матеріалів справи.
Частинами 2, 3 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У даному випадку представник Товариства не навів жодних об`єктивних причин, які б унеможливлювали подання відповідного доказу до місцевого суду, а відтак відсутні підстави для його прийняття апеляційним судом.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що рахунок 4441-11хх-хххх-9550, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме ОСОБА_1 . 
Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заявляв клопотання про витребування доказів, у якому просить витребувати в АТ "Універсал Банк" наступну інформацію:
– чи належить банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_3 ОСОБА_1 ;
– чи була успішною транзакція здійснена 10.01.2023 р. 9:45:06 на банківську картку № НОМЕР_3 в розмірі 6 500,00 грн., якщо так, то чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_3 ;
– чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_3 .
Ухвалою місцевого суду від 12 травня 2025 року у його задоволенні було відмовлено.
При цьому, в апеляційній інстанції представник Товариства не заявляє повторного клопотання про витребування доказів та не наводить доводів щодо неправомірності відмови суду першої інстанції у його задоволенні.
За таких обставин подання нового доказу разом із апеляційною скаргою фактично спрямоване на усунення недоліків процесуальної поведінки сторони у суді першої інстанції, що суперечить принципу змагальності сторін та не може бути підставою для його прийняття апеляційним судом.
Як убачається із матеріалів справи, звертаючись до суду, представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, що узгоджується із положеннями частини 4 статті 12 ЦПК України.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивач не надав і таких не встановлено судом.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін.
За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» залишити без задоволення, а заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді