ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року
м. Харків

справа № 619/7825/26
провадження № 22-ц/818/1363/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом малолітнього ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його батько ОСОБА_2 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дій, що порушуть право та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2025 року, постановлене під головуванням судді Овсяннікова В.С.,-
в с т а н о в и в:
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_1 , а також від себе з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив визнати дії ОСОБА_3 , щодо систематичного умисного невиконання пунктів 1 та 3 розпорядження №224 Дергачівського РДА від 04.05.2017, рішення суду у справі №619/3051/17, рішення суду у справі №619/4720/18, рішення суду у справі №619/414/22, рішення суду у справі №619/4451/23 у період часу з 25.09.2021 по 26.09.2024 такими, що порушують особисті та сімейні права малолітнього ОСОБА_1 , на спілкування, виховання, всебічний фізичний та духовний розвиток, оздоровлення, піклування про здоров`я його батьком ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь малолітньої дитини ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 900 000 гривень; визнати дії ОСОБА_3 , щодо систематичного умисного невиконання пунктів 1 та 3 Розпорядження №224 Дергачівського РДА від 04.05.2017, рішення суду у справі №619/3051/17, рішення суду у справі №619/4720/18, рішення суду у справі №619/414/22, рішення суду у справі №619/4451/23 за період часу з 25.09.2021 по 26.09.2024 такими, що порушують особисті та сімейні права його як позивача на спілкування, виховання, всебічний фізичний та духовний розвиток, оздоровлення, піклування про здоров`я його сина ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 450 000 гривень.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2025 року позовні вимоги – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь малолітньої дитини - ОСОБА_1 в особі законного представника - ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень. В іншій частині позовних вимог – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати за сплату судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 137 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення експертизи - пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 016 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати за пересилання поштової кореспонденції пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 5 гривень 25 копійок.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення фактично встановив систематичність протиправних дій відповідачки, що підтверджується дослідними доказами та висновком судового експерта. Водночас у резолютивній частині суд відмовився визнати ці дії порушенням прав позивача. Також зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди не забезпечує реального відновлення порушених прав. Позивач фактично зазнав збитків, розмір яких перевищує присуджену компенсацію.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення з відповідачки значної грошової суми моральної шкоди у будь-якому випадку вплине і на матеріальне забезпечення дитини, тому суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача та їх сина по 20 000 гривень. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання дії ОСОБА_3 , щодо систематичного умисного невиконання пунктів 1 та 3 розпорядження №224 Дергачівського РДА від 04.05.2017, рішення суду у справі №619/3051/17, рішення суду у справі №619/4720/18, рішення суду у справі №619/414/22, рішення суду у справі №619/4451/23 у період часу з 25.09.2021 по 26.09.2024 такими, що порушують особисті та сімейні права малолітнього ОСОБА_1 на спілкування, виховання, всебічний фізичний та духовний розвиток, оздоровлення, піклування про здоров`я його батьком ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги не є належним способом захисту.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження (серія НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові ГТУЮ у Харківській області 16.08.2017 року) ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Розпорядженням № 224 від 04.05.2017 року Дергачівською РДА визначено ОСОБА_2 , дні для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- перший та третій тиждень місяця, з 9:00 години суботи до 20:00 години неділі, за місцем проживання батька в присутності матері дитини громадянки ОСОБА_3 , враховуючи думку тва стан здоров`я дитини;
- у будні дні з 18-00 години до 20-00 години, для прогулянок поблизу місця проживання матері, як у присутності матері, так і без її присутності за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , враховуючи думку тва стан здоров`я дитини.
Також рекомендовано ОСОБА_7 , яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не чинити перешкод громадянину ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року усунуто перешкоди ОСОБА_2 та визначено йому дні для участі у вихованні та спілкуванні його з сином, а саме:
- кожний непарний та парний вівторок та п`ятницю з 18 год. 30 хв до 19 год. 30 хв. в присутності матері ОСОБА_3 (бабусі ОСОБА_8 або дідуся ОСОБА_9 ), за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи думку та стан здоров`я дитини;
- кожну непарну суботу місяця з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_3 (бабусі ОСОБА_8 або дідуся ОСОБА_9 ), як за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , так і з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів чи парків відпочинку, враховуючи думку та стан здоров`я дитини;
- у день народження дитини, якщо 24 січня буде вихідним днем - з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_3 (бабусі ОСОБА_8 або дідуся ОСОБА_9 ), за адресою: АДРЕСА_1 , або в дитячому розважальному закладі чи паркові відпочину у смт Мала Данилівна Дергачівського району Харківської області або у місті Харкові; якщо 24 січня припадає на будній день - з 08 год. 00 хв. до 08 год. 30 хв. в присутності матері ОСОБА_3 (бабусі ОСОБА_8 або дідуся ОСОБА_9 ), за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням думки та стану здоров`я дитини.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2018 року рішення суду від 22 лютого 2018 року змінено: визначено ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце та час їхнього спілкування:
- кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17.00 години до 19.00 години без присутності матері;
- кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 години до 18.00 години без присутності матері.
Постановою Верховного Суду від 28 січня 2019 року постанова Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2018 року залишена без змін (том 1, а. с. 35-37).
Також по справах між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухвалювались інші рішення судів про додаткові способи участі батька у вихованні дитини.
Згідно відповіді в.о. начальника Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні у відділі перебувають ( перебували) виконавчі провадження:
- № 57416300 по виконанню рішення суду № 619/3051/17 від 18 липня 2018 року;
- № 71792814 по виконанню рішення суду № 619/4720/18 від 15 жовтня 2020 року;
- № 73441956 по виконанню рішення суду № 619/414/22 від 09 жовтня 2023 року;
- № 75626540 по виконанню рішення суду № 619/4451/23 від 11 червня 2024 року;
- № 75633115 по виконанню рішення суду № 619/4451/23 від 11 червня 2024 року;
- № 75933991 по виконанню рішення суду № 619/4451/23 від 11 червня 2024 року;
- № 77389907 по виконанню ухвали суду № 619/10103/24 від 22 січня 2025 року;
–№ 72819213 по виконанню рішення суду № 619/3051/17 від 22 лютого 2018 року (том 3, а. с. 201-202).
Стягувачем у виконавчих провадженнях є ОСОБА_2 , а боржником - ОСОБА_3 .
Зазначені виконавчи провадження стосуються виконання рішень судів про участь батька у вихованні дитини.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції).
Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
Тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23; № 487/2960/23.
Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (див. постанови Верховного Суду: від 05.10.2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23).
Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (див. рішення у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення у справі Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18.06.2019 року).
У параграфі 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Матеріали справи свідчать про те, що розпорядженням № 224 від 04.05.2017 року Дергачівською РДА визначено ОСОБА_2 , дні для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- перший та третій тиждень місяця, з 9:00 години суботи до 20:00 години неділі, за місцем проживання батька в присутності матері дитини громадянки ОСОБА_3 , враховуючи думку тва стан здоров`я дитини;
- у будні дні з 18-00 години до 20-00 години, для прогулянок поблизу місця проживання матері, як у присутності матері, так і без її присутності за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , враховуючи думку тва стан здоров`я дитини.
Також рекомендовано ОСОБА_7 , яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не чинити перешкод громадянину ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року усунуто перешкоди ОСОБА_2 та визначено йому дні для участі у вихованні та спілкуванні його з сином, а саме:
- кожний непарний та парний вівторок та п`ятницю з 18 год. 30 хв до 19 год. 30 хв. в присутності матері ОСОБА_3 (бабусі ОСОБА_8 або дідуся ОСОБА_9 ), за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи думку та стан здоров`я дитини;
- кожну непарну суботу місяця з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_3 (бабусі ОСОБА_8 або дідуся ОСОБА_9 ), як за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , так і з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів чи парків відпочинку, враховуючи думку та стан здоров`я дитини;
- у день народження дитини, якщо 24 січня буде вихідним днем - з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_3 (бабусі ОСОБА_8 або дідуся ОСОБА_9 ), за адресою: АДРЕСА_1 , або в дитячому розважальному закладі чи паркові відпочину у смт Мала Данилівна Дергачівського району Харківської області або у місті Харкові; якщо 24 січня припадає на будній день - з 08 год. 00 хв. до 08 год. 30 хв. в присутності матері ОСОБА_3 (бабусі ОСОБА_8 або дідуся ОСОБА_9 ), за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням думки та стану здоров`я дитини.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2018 року рішення суду від 22 лютого 2018 року змінено: визначено ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце та час їхнього спілкування:
- кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17.00 години до 19.00 години без присутності матері;
- кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 години до 18.00 години без присутності матері.
Постановою Верховного Суду від 28 січня 2019 року постанова Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2018 року залишена без змін (том 1, а. с. 35-37).
Також по справах між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухвалювались інші рішення судів про додаткові способи участі батька у вихованні дитини.
Згідно відповіді в.о. начальника Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні у відділі перебувають ( перебували) виконавчі провадження:
- № 57416300 по виконанню рішення суду № 619/3051/17 від 18 липня 2018 року;
- № 71792814 по виконанню рішення суду № 619/4720/18 від 15 жовтня 2020 року;
- № 73441956 по виконанню рішення суду № 619/414/22 від 09 жовтня 2023 року;
- № 75626540 по виконанню рішення суду № 619/4451/23 від 11 червня 2024 року;
- № 75633115 по виконанню рішення суду № 619/4451/23 від 11 червня 2024 року;
- № 75933991 по виконанню рішення суду № 619/4451/23 від 11 червня 2024 року;
- № 77389907 по виконанню ухвали суду № 619/10103/24 від 22 січня 2025 року;
–№ 72819213 по виконанню рішення суду № 619/3051/17 від 22 лютого 2018 року (том 3, а. с. 201-202).
Стягувачем у виконавчих провадженнях є ОСОБА_2 , а боржником - ОСОБА_3 .
Зазначені виконавчи провадження стосуються виконання рішень судів про участь батька у вихованні дитини.
Згідно відповіді Малоданилівської селищної ради ОСОБА_3 станом на 09.09.2024 року (дата видачі довідки) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 03.02.2017 року (том 1, а. с. 21).
Проте, з наданих матеріалів справи вбачається, що відповідачка разом з дитиною за цією адресою не проживає.
Відповіддю від 08.10.2024 Малоданилівська селищна рада повідомила, що 08.10.2024 - ОСОБА_3 знята з місця реєстрації місця проживаня за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації, наданої державним виконавцем Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного МУМЮ, адреса можливого перебування відповідачки: Kirchweg 151, Bremen 28201 (том 3, а. с. 201-202).
Рішення суду, якими був визначений порядок спілкування батька з дитиною тривалий час – більше трьох років – не виконується, що підтверджується поданими позивачем доказами наявними на флеш-носії розміром 8,15 Гб, в якій відкривається каталог папок за період часу з 09.03.2023 по 21.09.2024, у кожній з папок містяться скрішоти з телефону позивача, де відображається інформація про спроби батька зв`язатися з матір`ю дитини та сином за допомогою відомих йому засобів комунікації (мобільний номер сина та відповідачки, месенджери, електронна пошта).
З досліджених відеозаписів, що містяться на флеш-носії у кількості 22 файлів, вбачається, що файли були створені за період часу з 08.05.2018 по 14.10.2021, на яких зафіксовані неодноразові спроби ОСОБА_2 зустрітися зі своїм сином ОСОБА_4 .
Відповідачка мала можливість у будь-який зручний для неї спосіб зв`язатися і з позивачем і (або) з виконавчою службою для уточнення можливого іншого способу спілкування позивача з сином (відеозв`язок та інше), чого нею зроблено не було.
Дії відповідачки є такими, що спричинили моральну шкоду позивачу та їх сину.
З висновків експерта психолога №26/02/25-СІВ від 26.02.2025 року стосовно спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 вбачається, що ізоляція дитини від контактів з батьком може мати непоправні негативні наслідки для гармонійного розвитку сина сторін; може завдати страждань дитині; дитина може боятися контакту з батьком в ситуації, коли матір каже, що батько хоче забрати дитину від матері; та можна зробити висновок, що дитина дійсно зазнає психологічного насильства з боку матері через обмеження волевиявлення щодо спілкування з батьком. 
Разом з ним вказаний висновок експерта складений без спілкування з дитиною, а тому виводи мають ймовірний характер.
З висновку експерта психолога №11/02/25-СВВ від 11 лютого 2025 року стосовно спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 вбачається, що позивачеві спричинені моральні страждання внаслідок порушення його особистих сімейних відносин з сином в період з 25.09.2021 року по 26.09.2024 року; що він зазнає психологічного насильства з боку матері дитини через тривале відчуження дитини від батька.
Також ОСОБА_2 до справи долучені висновки судового експерта Міністерства юстиції України за результатами проведення судово-психлогічної експертизи, щодо встановлення йому факту моральних страждань від 12.09.2025, згідно з висновкими якої: у батька малолітнього ОСОБА_1 наявні моральні страждання, що виникли у зв`язку з порушенням його сімейних відносин із сином, у період часу з серпня 2017 року по липень 2018 року. Проведене психологічне дослідження підтверджує наявність стійких негативних емоційних переживань, емоційного виснаження та ускладнень у соціальному функціонуванні. Ситуація, пов`язана з перешкодами у контактах з дитиною та її тривалим відчуженням від батька у період з серпня 2017 року по липень 2018 року, мала для ОСОБА_2 ознаки психологічно деструктивного впливу. У ході дослідження встановлено, що ця ситуація спричинила йому моральні страждання та мала характер психотравмувальної. Також у батька ОСОБА_4 зафіксовані моральні страждання, зумовлені порушенням сімейних відносин та наявністю психологічно деструктивного впливу ситуації у період часу з серпня 2017 року по липень 2018 року.
Також статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіянням шкоди.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
В матеріалах справи наявні докази, що відповідачкою не виконуються пункти 1 та 3 розпорядження №224 Дергачівського РДА від 04.05.2017 року, рішення суду у справах № 619/3051/17; № 619/4720/18; № 619/414/22; № 619/4451/23 в період з 25.09.2021 року по 26.09.2024 року, у зв`язку з чим порушуються особисті та сімейні права малолітнього ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 на спілкування, виховання, всебічний фізичний та духовний розвиток, оздоровлення, піклування про здоров`я. 
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з відповідачки на користь позивача та їх сина підлягає стягненню моральна шкода у розмірі по 20 000 гривень на кожного.
Підстав для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі колегія суддів не вбачає.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення фактично встановив систематичність протиправних дій відповідачки, що підтверджується дослідними доказами та висновком судового експерта, проте в резолютивній частині суд відмовився визнати ці дії порушенням прав позивача є безпідставним.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що дії відповідачки щодо систематичного невиконання пунктів 1 та 3 розпорядження № 224 Дергачівського РДА від 04.05.2017 року, рішення суду у справах № 619/3051/17; № 619/4720/18; № 619/414/22; № 619/4451/23 в період з 25.09.2021 року по 26.09.2024 року є такими, що порушують особисті та сімейні права малолітнього ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 на спілкування, виховання, всебічний фізичний та духовний розвиток, оздоровлення, піклування про здоров`я та є підставою для стягнення на користь позивача та його сина моральної шкоди. Проте позовні вимоги про визнання дій відповідачки такими, як зазначено вище, задоволенню не підлягають, оскільки не є належним способом захисту.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий: О.В. Маміна

Судді:  О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина