П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/5124/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
17 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "ЮС-ТРЕЙД" до Вінницької митниці про коригування митної вартості, 
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2025 року Приватне підприємство "ЮС-ТРЕЙД" звернулося до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості від 25.03.2025 №UA401000/2025/000085/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації UA401020/2025/000212.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що підприємство в межах зовнішньоекономічного контракту придбало "противаги автомобільні в асортименті, клапани для пневматичних шин та камер ходових коліс автомобілів". Для митного оформлення товару до Вінницької митниці підприємством подана митна декларація 25UA401020012055U1, з додатками. Зокрема, контракт; платіжний документ про оплату товару; рахунок-фактура (інвойс), пакувальний лист; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; копія митної декларації країни відправлення. Відповідачем ухвалено спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації. За доводами контролюючого органу митну вартість товару не може бути визначено за ціною договору у зв`язку з тим, що під час контролю правильності визначення митної вартості встановлено розбіжність у наданих документах та останні не містять відомостей про складові митної вартості товарів. Позивач з цим не погоджується, оскільки вважає, що ним надано усі необхідні документи для підтвердження відомостей про митну вартість товару. Отже, з метою скасування вказаної картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Приватне підприємство "ЮС-ТРЕЙД", як Покупець уклало зовнішньоекономічний Контракт № UA/PL28/02/2023 з “TIP-TOPOL Sp.Zo.o.” як Продавець.
Відповідно до умов Контракту № UA/PL28/02/2023, Продавець зобов`язується продати, а Покупець сплатити і прийняти товар, окремими партіями в асортименті, кількості, і за цінами, вказаними в інвойсі на кожну конкретну партію поставки товарів, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Інвойс може бути складений як на всю партію товару, так і на окремі товари, що входять до складу цієї партії товарів.
Згідно із п.2.1 Контракту, ціни на товари, що поставляються, є договірними і вказуються в інвойсах на кожну поставку товару в Євро.
Розрахунок за цим Контрактом проводиться у такому порядку: Після виставлення проформа-рахунку Продавцем Покупець зобов`язаний перерахувати 100% від вартості Товару в якості передоплати впродовж 15 днів від дати проформа-рахунку (п.3.1 Контракту).
На виконання контракту було виставлено інвойс № F.EKS/20/PExp/2025 від 14.02.2025р., згідно з яким підтверджено замовлення товару, а саме “противаги автомобільні в асортименті, клапани для пневматичних шин та камер ходових коліс автомобілів”, усього на суму 4 339,35 євро. Умови поставки – FCA Победзіська (Польща). Першочергово строк оплати був встановлений 14.02.2025. Листом від 14.02.2025р. Продавець погодив можливість оплати у строк до 20.02.2025р.
Покупцем у визначений строк оплачений товар в сумі 4 339,35 євро, про що свідчить платіжна інструкція № 8 від 19.02.2025 (а.с. 10).
Після 100% передоплати Продавець відвантажив товар, надавши оригінал інвойсу №F.EKS/20/PExp/2025 від 14.02.2025 на товар (а.с. 8 зворот). Також продавцем було надано пакувальний лист.
До митної декларації позивач долучив: контракт; платіжний документ про оплату товару; рахунок-фактура (інвойс), пакувальний лист; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; Копія митної декларації країни відправлення). Додатково була подана цінова експертиза ДП “Держзовнішінформ” № 3-2/82 від 05.03.2025, яка підтвердила ціну товару, зазначену у контракті та інвойсах.
За результатами розгляду поданої декларантом електронної митної декларації та доданих до неї документів, відповідач ухвалив картку відмови у прийнятті митної декларації UA401020/2025/000212 (а.с. 17) та рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 № UA401000/2025/000085/2 (а.с. 15 зворот-16).
В рішенні зазначено, зокрема, про таке.
До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи, реквізити яких зазначені в гр.44 поданої МД.
Відповідно до ч.1 ст.337 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України.
Під час контролю за правильністю визначення митної вартості та вивчення документів, які підтверджують митну вартість відповідно до ч.2 ст.53 МК України, виявлено розбіжність з документами, які подано до митного оформлення, а саме:
1) у п.3.1. зовнішньоекономічного Договору № UA/PL28/02/2023 від 28.02.2023 зазначено, що “після виставлення проформи-рахунку Продавцем Покупець зобов`язаний перерахувати 100 (сто) % від вартості Товару в якості передоплати впродовж 15 днів від дати проформа-рахунку”, при цьому, в тому числі на вимогу митного органу, декларантом не було надано рахунок проформу, а в платіжному доручені в призначені платежу також зазначені лише реквізити зовнішньоекономічного Договору № UA/PL28/02/2023 від 28.02.2023 та рахунку-фактури (інвойса) № F.EKS/20/PExp/2025 від 14.02.2025.
2) згідно з інформацією, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №F.EKS/20/PExp/2025 від 14.02.2025, товар реалізовувався на умовах 100% передплати в строк до 14.02.2025, проте згідно наданого платіжного доручення оплата була проведена лише 19.02.2025, що суперечить умовам вказаних в комерційних документах.
3) відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення” (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Вищенаведені документи до митного оформлення надано не у повному обсязі, не надано документи, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 МК України в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості
4) наданий до митного оформлення Висновок ДП “Держзовнішінформ” від 05.03.2025 № 3-2/82 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам ст.12 Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” від 12.07.2001 №2658-ІІІ зі змінами та пп.56-60 Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна та майнових прав”, затверджений Постановою КМ України від 10.09.2003 №1440 зі змінами.
Висновки щодо ціни товару експертом було зроблено на підставі листа - відповіді компанії - виробника TIP-TOPOL Sp. z o.o. (Польща), однак, експерт не звернув увагу, що частину товару було виготовлено в Китаї, також експертом було зроблено аналіз інформації з відкритих джерел мережі “Інтернет” щодо цін на аналогічну продукцію на внутрішньому та зовнішньому ринку, однак дані дослідження цін в експортному висновку не наведено. В результаті експерт прийшов до висновку що ціни компанії виробника “може складати…”, а не “складає…”, що в свою чергу викликає обґрунтований сумнів щодо дійсної вартості товару та задекларованого рівня митної вартості.
Отже, подані до митного оформлення документи містять розбіжності/неточності та не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару.
Джерелом числового значення митної вартості є:
- для товару №1 - EМД від 11.03.2025 № UA100100/2025/425935, за якою випущено у вільний обіг товар №4: “ 1.Частини для коліс автомобілів: противажіль (тягарець) балансувальний новий, штампований, пластинчатої форми для дисків та коліс а/м: арт. EXPTPALU-FE1B 12х5гр (60гр)- 200уп (100шт/уп), арт. EXPTPALU-FE1C 12х5гр (60гр) - 100 уп (100шт/уп), арт. TPALU-FE-ECO 12х5гр (60гр) - 500уп (100шт/уп). (призначені для використання на СТО) Виробник "TIP-TOPOL Sp.z.o.o." Країна виробництва CN Торгівельна марка "TIP-TOPOL"”та складає 5,69 євро за кг.;
- для товару №2 - EМД від 11.03.2025 № UA100100/2025/425935, за якою випущено у вільний обіг товар №3: “1.Частини для коліс автомобілів: противажіль (тягарець) балансувальний новий, штампований, пластинчатої форми для дисків та коліс а/ м:35гр арт.TPSTD-035-50-20уп (50шт/уп). 40гр арт. TPSTD-040-50-10уп (50шт/уп). 50гр арт.TPSTD-050-10уп(50шт/уп). 60гр арт. TPSTD-060-10уп (50шт/уп). Виробник "TIP_TOPOL Sp.z.o.o." Країна виробництва PL, Торгівельна марка "TIP-TOPOL"” та складає 5,69 євро за кг.
Позивач оскаржує рішення про коригування митної вартості з підстав його протиправності, тому просить його скасувати, а також просить скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, яка прийнята за наслідками цього рішення.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно зі ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
За приписами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.1 – 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно із ч.6 та 7 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Положеннями ч.2 та 3 ст.57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).
За приписами ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 09.06.2020 у справі № 1.380.2019.002044.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (ст.53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені ч.2 ст.53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності винесення оскаржуваних рішень, колегія суддів зважає на наступне.
Із матеріалів справи слідує, що для підтвердження заявленої митної вартості митному органу, разом з ЕМД позивач надав: контракт; платіжний документ про оплату товару; рахунок-фактура (інвойс), пакувальний лист; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; копія митної декларації країни відправлення.
У оскарженому рішенні, як на підставу для його прийняття відповідач вказав, що у п.3.1.зовнішньоекономічного Договору № UA/PL28/02/2023 від 28.02.2023 зазначено, що “після виставлення проформи-рахунку Продавцем Покупець зобов`язаний перерахувати 100 (сто) % від вартості Товару в якості передоплати впродовж 15 днів від дати проформа-рахунку”, при цьому, в тому числі на вимогу митного органу, декларантом не було надано рахунок проформу, а в платіжному доручені в призначені платежу також зазначені лише реквізити зовнішньоекономічного Договору № UA/PL28/02/2023 від 28.02.2023 та рахунку-фактури (інвойса) № F.EKS/20/PExp/2025 від 14.02.2025.
Колегія судді зазначає, що у платіжній інструкції від 19.02.2025 № 8 у призначенні платежу є посилання на контракт та інвойс № F.EKS/20/PExp/2025 від 14.02.2025. У цьому інвойсі зазначено кількість, ціна, асортимент товару. Така ж кількість, ціна, асортимент товару заявлено до митного декларування. Також сума платіжної інструкції 4 339,35 євро повністю співпадає з сумою, яка зазначена в інвойсі.
Водночас, п.7 ч.2 ст.53 МК України вказує, що для підтвердження митної вартості подається рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа. Тобто чинне законодавство надає альтернативу щодо вибору виду рахунку. Отже, Продавець виставив інвойс на ім`я Позивача, який був оплачений платіжною інструкцією, яка містила посилання на такий інвойс.
Також, у спірному рішенні зазначено, що згідно з інформацією, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) № F.EKS/20/PExp/2025 від 14.02.2025, товар реалізовувався на умовах 100% передплати в строк до 14.02.2025, проте згідно з наданого платіжного доручення оплата була проведена лише 19.02.2025, що суперечить умовам вказаних в комерційних документах.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи міститься лист Продавця, у якому він погодив можливість оплати товару у строк до 20.02.2025 (а.с.9 зворот).
Вказане не суперечить умовам Контракту, оскільки п.3.2 передбачено, що умови платежу по кожній окремій поставці товару можуть змінюватись за домовленістю Сторін, що оформляється письмово, у рахунках на кожну окрему партію.
Відповідач зауважив, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення” (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Вищенаведені документи до митного оформлення надано не у повному обсязі, не надано документи, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 МК України в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості.
Колегія суддів зазначає, що Позивачем була надана довідка ФОП ОСОБА_1 (перевізник) про транспортні витрати (а.с.12), згідно з якою вартість транспортування за маршрутом Победзіська (Польща) (пункт відвантаження, умова поставки FCA Победзіська згідно з інвойсом) – пункт пропуску “Гребенне-Рава Руська” складає 11 000,00 грн (вказана сума включена у митну вартість).
У довідці наявне посилання на міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №20/PEхр/2025, яка була надана Відповідачу (п.3 у Переліку документів, наведеному у Картці відмови) (а.с.17).
Крім того, наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, на який посилається Відповідач, вказує, що у разі відсутності будь-яких відомостей про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.
Тобто законодавцем закріплено обов`язок Відповідача самостійно розрахувати транспортні витрати, однак не коригувати при цьому митну вартість товару, якщо такі витрати не перевищують дані, заявлені Позивачем.
Також Відповідач висловив сумніви щодо змісту висновку ДП “Держзовнішінформ” №3-2/82 від 05.03.2025.
Вказаний висновок підготовлений спеціально уповноваженим державним підприємством, яке уповноважене наказом № 608 від 02.05.2018 Міністерства економіки України здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.
Колегія суддів зазначає, що зазначений висновок є чинним, ніким не оскарженим, а тому інформація, вказана у ньому, могла та повинна використовуватися відповідачем при здійсненні митного оформлення. Тобто, суд не встановив об`єктивних сумнівів з приводу проведеної цінової експертизи ДП "Держзовнішінформ".
З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості товару, що ввозився позивачем на митну територію України, суд зазначає таке.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Верховний Суд у постанові від 13.07.2021 (справа № 200/6521/20-а) зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Проаналізувавши обставини, що встановлені у цій справі суд зазначає, що надані декларантом документи виключали обґрунтовані сумніви Митного органу в правильності зазначеної митної вартості товарів, висновки про що зроблено вище. Документи які подані під час митного оформлення містили конкретні числові значення щодо ціни, яка була сплачена за товар, що ввозився на територію України в режимі імпорту. Тому, митним органом неправомірно, без достатніх на це підстав прийнято рішення про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару.
Водночас не наведення належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом за відсутності певних документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17).
Стосовно обраного відповідачем джерела, яке було взято для визначення митної вартості товару, то в оскаржуваному рішенні, відповідачем зазначено:
Джерелом числового значення митної вартості є:
- для товару №1 - EМД від 11.03.2025 № UA100100/2025/425935, за якою випущено у вільний обіг товар №4: “1. Частини для коліс автомобілів: противажіль (тягарець) балансувальний новий, штампований, пластинчатої форми для дисків та коліс а/м: арт. EXPTPALU-FE1B 12х5гр (60гр)- 200уп (100шт/уп), арт. EXPTPALU-FE1C 12х5гр (60гр) - 100 уп (100шт/уп), арт. TPALU-FE-ECO 12х5гр (60гр) - 500уп (100шт/уп). (призначені для використання на СТО) Виробник "TIP-TOPOL Sp.z.o.o." Країна виробництва CNТоргівельна марка "TIP-TOPOL"”та складає 5,69 євро за кг.;
- для товару №2 - EМД від 11.03.2025 № UA100100/2025/425935, за якою випущено у вільний обіг товар №3: “1.Частини для коліс автомобілів: противажіль (тягарець) балансувальний новий, штампований, пластинчатої форми для дисків та коліс а/ м:35гр арт.TPSTD-035-50-20уп (50шт/уп). 40гр арт. TPSTD-040-50-10уп (50шт/уп). 50гр арт.TPSTD-050-10уп(50шт/уп). 60гр арт. TPSTD-060-10уп (50шт/уп). Виробник "TIP_TOPOL Sp.z.o.o." Країна виробництва PL, Торгівельна марка "TIP-TOPOL"” та складає 5,69 євро за кг.
Обираючи джерелом числового значення схожий товар, відповідач не зазначив порівняльних характеристик оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував правові позиції, що зазначені в постановах від 24 листопада 2021 року у справі №9520/11059/2020 та від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19, в яких Верховний Суд звернув увагу, що крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Всупереч вказаному вище, відповідачем не наведено обґрунтованих пояснень щодо зроблених коригувань.
Із зазначеного слідує, що позивачем разом із митною декларацією №25UA401020012055U1 були надані достатні документи для митного оформлення товару, які містили повну інформацію для підтвердження достовірності задекларованої митної вартості товару.
Відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у достовірності задекларованої митної вартості товару, оскільки розбіжності на які зіслався відповідач спростовано дослідженими судом доказами.
Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, а відтак вказує на протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару від 25.03.2025 №UA401000/2025/000085/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/000212.
При цьому суд зауважує, що позивачем у позовній заяві помилково зазначено номер рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000085/2 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA401020/2024/000612, тоді як спірними у цій справі є рішення про коригування митної вартості товару від 25.03.2025 №UA401000/2025/000085/2 та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/000212 (а.с. 15, зворотній бік, 16, 17).
З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Щодо судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 6056,00 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.