ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 лютого 2026 року справа №200/3312/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 200/3312/25 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони в м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, рішення та поновлення на посаді, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони в м. Києві та Київській області (далі - відповідач ), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області № 352 о/с від 06.12.2021 в частині звільнення позивача зі служби в Службі судової охорони;
- визнати протиправним рішення кадрової комісії Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області, оформлене протоколом №1 від 23.11.2021 року, в частині рекомендації не продовжувати контракт з позивачем;
- поновити позивача на посаді Контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (або на рівнозначній посаді) з 12 грудня 2021 року;
- стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2021 року по день фактичного поновлення на службі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у задоволені позову відмовлено. 
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та задовольнити позов.
Апелянт зазначив, що на підставі засідання Кадрової комісії та відсутності діалогу, відсутності вивчення досягнень позивача було прийняте рішення про його звільнення зі Служби. 
Згідно з висновками Кадрової комісії підставами для прийняття такого рішення є те, що наявні негативні висновки командирів, які могли його перевести в інший підрозділ чи суд, але це була принципова справа якою лякали інших співробітників в своїх цілях. Тобто, фактично рішення прийнято по проханню 3 командирів, які дійшли змови та більшістю вирішили просунути свої вимоги, скоротивши кількість питань для голосування. 
Згідно з Контрактом п. 3 ч 7, де йдеться про те що контракт продовжується в разі неподачі заяви про розірвання контракту ще на 2 роки автоматично. 
В Положенні про діяльність ССО та ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» вказано, що ССО керуються в своїй діяльності ЗУ «Про національну поліцію», Конституцією, та іншими нормативно правовими актами які є вищими за Накази та Положення суб`єкта владних повноважень.
В Порядку укладання контрактів зазначено в п. 15 «Ведення обліку укладених Контрактів, обчислення їх строків, своєчасне видання наказів про прийняття на службу та або призначення на посаду, а також наказів про звільнення зі служби або з посади, переведення на інші посади, забезпечення укладання контрактів покладається на підрозділи роботи з персоналом відповідного підрозділу служби. Тобто ні де не згадується про Кадрову комісію, та ніде не йдеться про можливість одній зі сторін вільно звільнятись або звільняти зі служби адже це тривалий процес, і призначення на посаду відбувалось після проходження конкурсу, заліків, співбесіди, та інших дій які в сукупності досить складні що можна загалом визначити як за згодою сторін. 
Відповідно до Положення про Кадрову комісію позивача мали попередити про її проведення за 5 днів. Але він дізнався лише ввечері перед цією визначною датою. І не офіційним, усним способом а потім через смс чи взагалі в вайбері, офіційність таких смс викликає велике запитання та і для суду цих доказів пред`явлено також не було!
Отже, законодавством та положеннями визначено вичерпний перелік підстав для засідання кадрової комісії, але в документах відповідача таких підстав не багато. Тобто тільки для оцінки професійних та інших якостей та покращення служби. 
З Протоколу №1 п. 1 та 2 Порядку денного та поданих відповідачем доказів можна дійти висновку про те що вислухати трьох командирів це була єдина підстава для засідання кадрової комісії. Натомість підстав для звільнення (як самого суворого виду стягнення на будь-якій службі) не було. 
Відповідно до контракту розділ 4 співробітникам ССО гарантується надання відпусток згідно ЗУ «Про відпустки», в ст 15 якого зазначено що позивачу гарантовано 40 календарних днів відпустки, але надано було лише 14 днів і ті він не зміг отримати через незаконне переривання звільненням. Крім цього командир Сивирин у дуже дивній манері зазначив що на здачу донорської крові та порятунок людей він має надати дозвіл. Дуже дивне відношення у пана Сивирина до законодавства України щодо донорства та громадського здоров`я загалом.. 
Відповідно до Наказу №352 від 06.12.21 підставою для звільнення стали контракт (який позивач вважав автоматично продовженим на 2 роки) та Протокол кадрової комісії.
В процесі судового розгляду було встановлено що жодної підстави для направлення на Кадрову комісію в такому швидкому темпі не було (за 10-12 годин позивач дізнався про її існування) 
Суду не були надані докази про будь-які порушення позивачем або що відносно нього вирішувалось питання про призначення на вищу посаду чи про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність, чи питання про звільнення зі служби, які відповідно до ЗУ «Про національну поліцію», ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», чи іншими нормативними актами є підставою для засідання кадрової комісії щодо нього. 
На думку апелянта, необгрунтованими є доводи відповідача щодо самостійного прийняття рішення про направлення на кадрову комісію оскільки прийняття рішення про проведення комісії належить виключно керівнику органу яким призначено на посаду (полковник Коваленко, а не Сивирин) та згідно нормативних актів ССО керівник має діяти виключно на підставі та в межах повноважень та у спосіб що визначені Конституцією , та законами України. Усна згода позивача на прибуття до засідання Кадрової комісії не може бути виправданням порушення відповідачем основних засад діяльності судової охорони та системи правосуддя в цілому, (до якої вона належить), Законами та Конституцією.
Позивач просить суд врахувати що через повідомлення його про засідання по смс ( за 8-10 годин) Кадрової комісії, відповідач не повідомив його про можливість відмови від прибуття на засідання Кадрової комісії та відсутність правових наслідків такої відмови для позивача, порушивши тим самим задекларований ст 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод принцип юридичної визначеності. 
Просить суд відхилити, як безпідставні, доводи відповідача щодо призначення позивача строково, або на певний період згідно з контрактом, що обумовило необхідність проведення такого засідання Кадрової комісії, неповідомлення його за два місяці про непродовження контракту, та неповідомлення за 5 днів про засідання комісії, що обумовило необхідність засідання комісії для продовження контракту чи призначення на іншу посаду чи звільнення. 
Також, зауважує, шо положення про Кадрову комісію надано суду без дати, підпису та печатки 
Пункт 1 та 2 зазначеного положення визначає в повноваженнях комісії лише продовження контракту. Про звільнення там не йдеться 
З огляду на зазначене відповідачем не доведено що позивач прийнятий на посаду тимчасово (на 2 роки), в той же час строковість призначення на посаду не може бути самостійною підставою для проведення оцінки Кадровою комісією. 
Таким чином, направлення позивача на кадрову комісію безвідносно до вирішення питань кар`єри (призначення на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є протиправним. 
Також, Кадровій комісії не визначено які саме рішення вона приймає та як саме голосує для цього. Тобто, чи працівник має бути підвищений чи не відповідає займаній посаді чи інше. Як можна наділити комісію невідомими повноваженнями не зрозуміло. В положенні йдеться тільки про рекомендаційний характер своїх рішень які, як розуміє позивач, не є обов`язковими до виконання. 
Протокол комісії не містить відомостей про результати розгляду та обговорення комісією матеріалів зібраних на позивача. В протоколі не відображений хід проведення засідання, зміст питань, які ставились позивачу та шановним командирам, які так скромно але змістовно доповіли, та відповіді від них і від позивача також не внесені, відсутні посилання на матеріали на підставі яких прийнято дане рішення. Протокол містить тільки дві пропозиції та результати голосування. Комісія не зазначила мотиви прийняття саме такого рішення, не вказала з яких підстав члени комісії не взяли до уваги освіту позивача. Лист з Центрального апарату ССО (щодо туфель) та навіть не глянули сертифікат про знання державної мови, який був на той момент тільки у позивача на всю Службу судової охорони в Україні. Не вказано чому не взято до уваги проведене оцінювання знань, а взято до уваги тільки думку командира з цього приводу. Але командир вважає донорство також порушенням служби.
Крім цього, не взято до уваги, що позивач не мав жодного діючого чи закритого дисциплінарного стягнення, крім незаконного щодо туфель, і з яким він не згоден та просить стягнути 1000 грн незаконно утриманих із грошового забезпечення. Жодних обмежень щодо очищення влади позивавч не має.
Крім цього, протокол засідання комісії в якому йдеться про звільнення позивача, складений з порушенням загальних вимог до складання протоколів та Положення про кадрову комісію, відсутня Інструкція щодо засідання кадрової комісії та прийняття нею рішень, тому не може слугувати доказом того, що прийняте рішення відповідає всім критеріям законності та прийняте в результаті дослідження всіх зібраних матеріалів. Наявний висновок об`єктивно ні чим не підтверджений та не доведений, адже в протоколі відображені тільки негативні відомості про мене
Таким чином, протокол, оформлений Кадровою комісією, не грунтується на вимогах розділу 7 п 3 та пп 3,4,5 п 1 розд 2 Контракту та п 17 розділу 4 п.4 , пп3 п 3 та п 4 розділу 3 ,пп.3,4,5 розд 2, Положення про кадрову комісію , а також загалом законодавства щодо оформлення протоколів та прийняте комісією без урахування усїх обставин що мали значення для його прийняття
Затверджено склад кадрової комісії, але не вказано з яких причин відсутні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Представник відповідача заявив що підстава для звільнення є рішення комісії про те не зазначив, якими критеріями керувався керівник, приймаючі рішення та підписуючи наказ про звільнення, крім цього не зрозуміло чи бачив керівник рапорт позивача щодо продовження контракту чи він можливо десь «загубився» не без допомоги трійці командирів, а може сам по собі. 
Контракт передбачав потребу згоди обох сторін для продовження (п. 3 розділу VII контракту). Відповідач не надав письмової незгоди, тому контракт міг автоматично продовжуватися. Однак, суд першої інстанції проігнорував цей факт і послався на «закінчення строку контракту», не врахувавши порушення прав на участь у продовженні трудових відносин. 
Ухвалені рішення суперечать законодавству та трудовому договору. Протокол кадрової комісії містить упереджені формулювання та суперечливі положення. Суд першої інстанції неправомірно застосував висновки Верховного Суду, трактуючи автоматичне закінчення строку контракту, як законне, без врахування фактичної відпустки та голосування комісії. 
Також, порушено процедуру ознайомлення з наказом. Відповідач стверджує, що позивач був ознайомлений з наказом за 5 днів до його виконання. Фактично позивач підписав наказ тільки через два місяці після його датування, після повернення з навчальної сесії та скандалу. При цьому, копію наказу позивачу не надали і навіть не дозволили сфотографувати, що унеможливлює перевірку його змісту до підписання. Доказів належного повідомлення та ознайомлення немає, що підтверджує порушення трудових прав позивача та процедури доведення наказу до відома працівника (ст. 42 КЗпП України, ст. 36-37 КЗпП). Висновок: наказ №352 о/с від 06.12.2021 не набув юридичної сили для нього у строки, що передбачені законодавством.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі №200/3312/25 - залишити без змін.
Позивачем подано відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому просив Прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року у справі № 200/3312/25 та прийняти нове про визнання протиправним та скасування наказу №352 о/с від 06.12.2021 про звільнення позивача зі служби; поновити його на посаді контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони або на рівнозначній посаді; стягнути середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2021 року по день фактичного поновлення на службі; стягнути з відповідача моральну шкоду; стягнути 1000 грн утриманих незаконно з матеріального забезпечення.
Також, позивачем подано додаткові пояснення у справі від 07.01.2026, в яких зазначає, що звільнення позивача до останнього дня відпустки є незаконним, а виданий відповідачем наказ - таким, що суперечить імперативним вимогам трудового законодавства; просив врахувати судову практику Верховного Суду в постановах від 13.02.2019 у справі № 761/36234/16-ц, від 22.01.2020 у справі № 607/18964/18, від 03.03.2021 у справі № 520/10957/19.
Також, позивачем подано додаткові пояснення у справі від 07.01.2026, в яких просить:
- визнати недостовірними та такими, що не підтверджені доказами, твердження відповідача, викладені у його письмових поясненнях;
- не брати зазначені твердження до уваги при вирішенні справи по суті; 
- надати оцінку діям відповідача як зловживанню процесуальними правами; 
- врахувати зазначені обставини при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат;
- дослідити резюме позивача (в якому також є і сертифікат про знання мови) на факти відсутності знань, вмінь чи навичок які могли бути причиною неякісного виконання обов`язків з охорони.
Позивачем подано клопотання від 11.01.2026, в якому просить розширити позовні вимоги у зв`язку зі змінами законодавства та зобов`язати відповідача врахувати пропущений період через незаконне звільнення в стаж служби на підставі - в газеті «Голос України» опубліковано Закон № 4697-IX (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/4697-IX#Text) «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до страхового стажу періоду незаконного звільнення працівника». 
Законом передбачено: зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії періоду, протягом якого особа була незаконно звільнена за місцем роботи, а потім поновлена на підставі рішення суду; зобов`язання роботодавця сплатити страхові внески за цей період; визначення порядку нарахування єдиного внеску якщо працівнику нараховано різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи або згідно з рішенням суду – нараховано середню заробітну плату за вимушений прогул; нарахування єдиного внеску за кожний місяць вимушеного прогулу у розмір не менше розміру мінімального страхового внеску; визначення порядку виплати грошової компенсації за невикористану щорічну оплачувану відпустку. 
Закон набирає через один місяць з дня, наступного за днем опублікування, тобто 26 січня 2026 року, крім пунктів 2 і 3 його «Прикінцевих положень», які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування.
Позивачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи від 10.01.2026, в якому просить при розгляді справи врахувати позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 185/14111/23, який висловив правову позицію щодо правової природи середнього заробітку за час вимушеного прогулу при незаконному звільненні.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву відповідача на апеляційну скаргу, відповіді позивача на відзив відповідача на апеляційну скаргу, додаткові пояснення та клопотання позивача, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Щодо клопотання позивача від 11.01.2026, в якому просить розширити позовні вимоги у зв`язку зі змінами законодавства та зобов`язати відповідача врахувати пропущений період через незаконне звільнення в стаж служби на підставі - в газеті «Голос України» опубліковано Закон № 4697-IX (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/4697-IX#Text) «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до страхового стажу періоду незаконного звільнення працівника», апеляційний суд враховує наступне. 
Процесуальні права та обов`язки сторін передбачено статтею 47 КАС України.
За ч. 1 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Таким чином, зазначене клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 47 КАС України, оскільки позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви у суді першої інстанції до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Отже, законодавством не передбачено зміну (розширення) позовних вимог під час апеляційного перегляду судового рішення.
Щодо обставин справи.
Позивач є внутрішньо переміщено особою, що підтверджується копією довідки від 06.03.2019 №3007-5000061110 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання зазначене: АДРЕСА_1 . 
Відповідності до копії контракту про проходження служби в Територіальному управлінні Служби судової охорони у м. Києві та Київській області від 11.12.2019 року, судом встановлено, що даний контракт був підписаний з однієї сторони начальником Управління з іншої ОСОБА_1 , в якому зазначено, що позивач приймається на службу до Служби та/або призначається на посаду контролера І категорії 6 взводу 2 підрозділу охорони (м. Київ) строком на два роки. 
За п. 1 Контракту – цей контракт є письмовим договором для визначення правових відносин між сторонами.
Пункт 2 Контракту – на відносини сторін за цим Контрактом поширюється дія Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII “Про судоустрій та статус суддів”, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини щодо проходження служби в Службі.
Пункт 3 Контракту – трудові відносини сторони 2 розпочинаються з дати зазначеної в наказі про призначення на посаду.
Розділом VI передбачені зміни та умови припинення цього Контракту.
Пункт 1. Зміни до цього Контракту вносяться в установленому порядку за згодою Сторін або з підстав, передбачених законодавством України.
Пункт 2. Цей Контракт припиняється: 2.1. у зв`язку із закінченням строку дії; 2.2. з ініціативи Сторони 1 до закінчення строку дії у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу; 2.3. з ініціативи Сторони 2 до закінчення строку дії у випадках, передбачених пунктом 4 цього розділу.
Пункт 3. Сторона 2 може бути звільнена з посади, а цей Контракт розірваний з ініціативи Сторони 1 до закінчення строку його дії з підстав, передбачених Положенням.
Пункт 4. Сторона 2 може розірвати цей Контракт до закінчення строку його дії з підстав, передбачених Положенням про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, що дають співробітнику право ініціювати питання про своє звільнення зі служби в Службі.
Пункт 5. У разі дострокового розірвання цього Контракту Сторони за два тижні письмово повідомляють одна одну про намір розірвати цей Контракт.
Пункт 6. Днем припинення цього Контракту вважається день закінчення його строку дії.
Пункт 6.1. У разі дострокового розірвання цього Контракту днем припинення цього Контракту є: 6.1.1. день видання наказу про звільнення зі служби в Службі у порядку та з підстав, визначених Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, або дата, зазначена в наказі про звільнення зі служби; 6.1.2. день видання наказу про звільнення з посади у зв`язку з переміщенням відповідно до вимог розділу VI. Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони або дата, зазначена в наказі про звільнення з посади; 6.1.3. день смерті (загибелі) співробітника, а також визнання його судом безвісно відсутнім або оголошення померлим чи недієздатним.
Розділ VII. Строк дії цього контракту та особливі умови цього Контракту.
Пункт 1. Строк дії цього Контракту з 12.12.2019 до 11.12.2021 Цей Контракт набирає чинності з дня його підписання Сторонами, якщо інше не передбачено умовами цього Контракту.
Пункт 3. Продовження цього Контракту зі Стороною 2 або продовження служби в Службі після закінчення цього Контракту зі Стороною 2, яка є особою молодшого складу Служби, яка вперше прийнята на службу в Службу, здійснюється в установленому порядку за згодою Сторін. Продовження цього Контракту здійснюється за два місяці до закінчення строку його дії, а в разі не подачі заяви про розірвання контракту, продовжується на наступні 2 роки.
Пункт 4. Цей Контракт складено у двох примірниках (по одному для кожної зі Сторін), які мають однакову юридичну силу.
Судом встановлено, що вищезазначений контракт було підписано як позивачем по справі так і начальником Управління 11.12.2019 року.
Згідно з копією витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області від 31.12.2020 №245о/с позивача призначено (переміщено по службі) у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів з 01 січня 2021 року сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 (00883) контролером ІІ категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області. 
Позивачем на адресу відповідача був поданий рапорт, в якому просив укласти з ним контракт про проходження служби на новий строк терміном на 2 роки з 12.12.2021 по 11.12.2023 року. Даний рапорт містить наступні приписи: “матеріали направити на кадрову комісію 19.11.21” та “Не погоджено. Уважаю за недоцільне. Командир другого підрозділу охорони підполковник ОСОБА_4 .” 
Позивачем на адресу відповідача було надано рапорт датований 22.11.2021 року, в якому він просив надати йому додаткову оплачувану відпустку у зв`язку з навчанням (навчально-екзаменаційної сесії) в Державній пенітенціарній академії тривалістю 19 днів з 06.12.2021 по 24.12.2021 року.
Період проведення у вищезазначений термін екзаменаційної сесії підтверджується копією довідки наданої 30.12.2021 року №353 Академією Державної пенітенціарної служби.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив: “Про надання додаткової оплачуваної відпустки, у зв`язку з навчанням в Академії Державної Пенітенціарної служби, позивач 22.11.2021 подавав рапорт до відповідача про надання додаткової оплачуваної відпустки з 06.12.2021 по 24.12.2021. Відповідачем по справі, позивачу ОСОБА_1 було надано додаткову оплачувану відпустку з 06.12.2021 по 11.12.2021, а саме по день коли у нього закінчується строк контракту (пп. 1 п. 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби..) відповідно до Законодавства. Надати додаткову оплачувану /навчальну/ відпустку позивачу, на той строк, який він просив у своєму рапорті, відповідач не міг. Оскільки контракт ТУ ССО в м. Києві та Київській області з позивачем було укладено терміном на два роки, а саме до 11.12.2021 р., і продовжувати контракт з позивачем відповідач не мав наміру.”.
Судом встановлено та підтверджується наявною в матеріалах справи копією протоколу №1 засідання кадрової комісії територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, яке відбулося 23.11.2021 року, яким, зокрема, до порядку денного п.3 – прийняття рішень щодо продовження служби співробітниками Управління, запрошеними на кадрову комісію, з якими було укладено контракт на визначений строк, який закінчується. 
Розділ І зазначено про доведення присутнім питань, винесених на розгляд кадрової комісії, зокрема, зазначено: слухали інформацію голови кадрової комісії полковника Служби судової охорони Тютюна В.М., який довів присутнім, що на розгляд кадрової комісії надійшли матеріали щодо недоцільності продовження служби співробітниками Управління, з якими у 2019 році було укладено контракт на визначений строк, який закінчується, стосовно сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 контролера ІІ категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Управління. На засідання кадрової комісії прибули зокрема сержант Служби судової охорони ОСОБА_1 . Ухвалили прийняти рішення щодо продовження служби ОСОБА_1 на підставі характеристик, наданих безпосередніми керівниками та інших матеріалів, які були зібрані щодо вказаних співробітників впродовж їх служби в Управлінні. Суд не наводить зазначеного щодо характеристики позивача наданого співробітниками Управління. 
На голосування комісії було поставлено наступні пропозиції: звільнити сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту; залишити сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 на службі та перемістити до іншого підрозділу охорони.
Голосували: по першій пропозиції - звільнити сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту, "за" - 4 голоси. 
По другій пропозиції - залишити сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 на службі та перемістити до іншого підрозділу охорони, "за" - 3 голоси.
З урахуванням наведеного ухвалили: Сержант Служби судової охорони ОСОБА_1 , контролер II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Управління, підлягає звільненню зі служби в Службі судової охорони у зв`язку із закінченням строку контракту.
Розділ ІІІ. Прийняття рішень щодо продовження служби співробітниками Управління, запрошеними на кадрову комісію, з якими було укладено контракт на визначений строк, який закінчується.
Вирішили:
1) звільнити зі служби в Службі судової охорони у зв`язку із закінченням строку контракту: сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 , контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Управління.
Про прийняте рішення поінформовано ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що позивач про прийняте рішення комісією був ознайомлений, про що свідчить припис “ознайомлений 23.11.21” після підписів членів кадрової комісії.
За копією витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області від 06.12.2021 №352 о/с “По особовому складу” відповідно до частини другої та четвертої статті 163 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII “Про судоустрій і статус суддів”, постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року № 289 “Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони”, “Положення про Службу судової охорони”, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 04.04.2019 № 1051/0/15-19 (зі змінами), Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 04.04.2019 № 1052/0/15-19 (зі змінами), Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 26.08.2020 №384 вирішено – звільнити зі служби в Службі судової охорони відповідно до Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони: в запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) згідно з пп. 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 розділу XII: 2) сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 (00883), контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, 11 грудня 2021 року, встановивши щомісячну премію за грудень 2021 року в розмірі 190 відсотків. 
Станом на день звільнення: вислуга років у календарному обчисленні складає 05 років 03 місяці 05 днів; стаж служби в Службі судової охорони для виплати надбавки за вислугу років - 05 років 03 місяці 05 днів. Відповідно до пункту 8 розділу III Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 26.08.2020 № 384, відрахувати кошти із грошового забезпечення сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 за 02 доби відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини 2021 року. 
Підставою звільнення зазначено: контракт про проходження служби в Службі судової охорони від 11 грудня 2019 року. Протокол кадрової комісії територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області від 23 листопада 2021 року № 1. 
Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області 09.12.2021 року №41/1-05/2050/21 позивачу на його адресу як внутрішньо переміщеної особи було надіслано повідомлення про звільнення наступного змісту: 
“Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (далі - Управління) повідомляє, що наказом Управління від 06 грудня 2021 № 352 о/с Вас звільнено зі служби в Службі судової охорони згідно з пп. 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 розділу XII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом співробітниками Служби судової охорони, 11 грудня 2021 року. Враховуючи викладене, просимо Вас прибути до відділу по роботі з персоналом Управління (м. Київ, просп. Соборності, 15/17, каб. 402) для остаточного розрахунку та отримання трудової книжки. Одночасно направляємо на Вашу адресу витяг з наказу Управління від 06 грудня 2021 року № 352 о/с про звільнення зі служби.”.
Позивачем на адресу відповідача 13.12.2021 року було надіслано запит з проханням надати йому на його електронну скриньку копію наказу №352 о/с від 06.12.2021 року; копію витягу з наказу 352 о/с від 06.12.2021 року та протокол кадрової комісії №1 від 23.11.2021 року.
Відповідачем було надано відповідь від 16.12.2021 року №41/1-05/2103/21 наступного змісту: 
“Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (далі - Управління) розглянуто Ваше електронне звернення щодо надання копії та витягу з наказу Управління від 06.12.2021 № 352 о/с та копії протоколу кадрової комісії Управління від 23.11.2021 № 1 (вх. № 103/4/21 від 15.12.2021). Направляємо Вам копію наказу Управління від 06.12.2021 № 352 о/с та витяг з наказу Управління від 06.12.2021 № 352 о/с. Одночасно повідомляємо, що листи з повідомленням про звільнення Вас зі служби в Службі судової охорони з проханням прибути до відділу по роботі з персоналом Управління для остаточного розрахунку та витяги з наказу Управління від 06.12.2021 № 352 о/с 09 грудня 2021 року за вих. №№ 41/1-05/2048/21 та 41/1-05/2050/21 направлено на адреси Ваших місць проживання та перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, зазначені Вами в документах та матеріалах, долучених до особової справи. Надання копій протоколів кадрових комісій Положенням про створення кадрової комісії, затвердженим наказом Управління від 04.10.2021 № 975, не передбачено. Разом з цим, Ви можете ознайомитись з протоколом кадрової комісії Управління від 23.11.2021 № 1 у відділі по роботі з персоналом Управління (м. Київ, просп. Соборності 15/17, каб. 402).”.
Суд зауважує, що спірних питань про належне повідомлення та отримання позивачем вищезазначених протоколу засідання комісії та наказу відносно його звільнення між сторонами не існує, що підтверджується позовом, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив та саме доказами наявними в матеріалах справи.
Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо прийнятого наказу Територіальним управлінням Служби судової охорони у місті Києві та Київській області № 352 о/с від 06.12.2021 в частині звільнення позивача зі служби в Службі судової охорони та визнання протиправним рішення кадрової комісії Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області, оформлене протоколом №1 від 23.11.2021 року, в частині рекомендації не продовжувати контракт з позивачем. 
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За ст.160 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” №1402-VІІІ від 02.06.2016 року (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.
Відповідно до ст.161 Закону України №1402-VIII служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.
Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.
Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони, який призначається на посаду за результатами відкритого конкурсу і звільняється з посади Вищою радою правосуддя.
Голова Служби судової охорони має заступників, які за його поданням призначаються на посади за результатами відкритого конкурсу і звільняються з посад Вищою радою правосуддя.
Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби.
Граничну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Державна судова адміністрація України.
Рішення про утворення територіальних підрозділів Служби судової охорони приймається Головою Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.
Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.
Центральний орган управління Служби судової охорони є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс та рахунки в органах Державної казначейської служби України. 
Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи.
Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
За ст.162-1 Закону України №1402-VIII визначено правовий статус працівників Служби судової охорони.
До працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.
Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України “Про державну службу”. Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.
Повноваження керівника державної служби у Службі судової охорони здійснюють Голова Служби судової охорони та керівники територіальних підрозділів Служби судової охорони.
Трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони, регулюються законодавством України про працю.
Для захисту своїх прав та законних інтересів працівники Служби судової охорони можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”. Професійним спілкам співробітників Служби судової охорони та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.
Відповідно до ч.1 ст.163 Закону України № 1402-VІІІ до кандидатів на посади співробітників Служби судової охорони застосовуються вимоги, передбачені Законом України “Про Національну поліцію” для кандидатів на службу в поліції.
Спеціальні кваліфікаційні вимоги до кандидатів на посади співробітників Служби судової охорони визначаються Головою Служби.
За ч.2 ст.163 Закону України № 1402-VІІІ призначення на посади та звільнення з посад співробітників Служби судової охорони у центральному органі управління та керівників і заступників керівників територіальних підрозділів Служби здійснюється Головою Служби судової охорони, а інших співробітників Служби судової охорони у територіальних підрозділах - керівниками відповідних територіальних підрозділів.
Призначення на посади співробітників Служби судової охорони (крім призначення на рівнозначні або нижчі посади) здійснюється виключно за результатами конкурсу, що проводиться Державною судовою адміністрацією України в порядку, визначеному Вищою радою правосуддя.
За ч.6 ст.163 Закону України № 1402-VІІІ з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки, визначення відповідності займаним посадам співробітників Служби судової охорони, вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення співробітників Служби судової охорони через службову невідповідність проводиться їх атестування в порядку, що визначається Головою Служби судової охорони.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.164 Закону України №1402-VIII визначаються, спеціальні звання співробітників Служби судової охорони
1. Установлюються такі спеціальні звання співробітників Служби судової охорони:
1) спеціальні звання молодшого складу: рядовий Служби судової охорони; капрал Служби судової охорони; сержант Служби судової охорони; старший сержант Служби судової охорони;
2) спеціальні звання середнього складу: молодший лейтенант Служби судової охорони; лейтенант Служби судової охорони; старший лейтенант Служби судової охорони; капітан Служби судової охорони; майор Служби судової охорони; підполковник Служби судової охорони; полковник Служби судової охорони;
3) спеціальне звання вищого складу: генерал Служби судової охорони.
2. Установлюються такі строки вислуги в спеціальних званнях співробітників Служби судової охорони: капрал Служби судової охорони - 1 рік; сержант Служби судової охорони - 3 роки; молодший лейтенант Служби судової охорони - 1 рік; лейтенант Служби судової охорони - 2 роки; старший лейтенант Служби судової охорони - 3 роки; капітан Служби судової охорони - 4 роки; майор Служби судової охорони - 4 роки; підполковник Служби судової охорони - 5 років.
Судом встановлено, що порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється Законом України №1402-VІІІ та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
Вищою радою правосуддя від 04.04.2019 року №1052/0/15-19 було затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі - Положення).
За пунктами 9-11 Положення визначено, що першим днем проходження служби вважається день прийняття громадянина на службу та призначення на посаду в центральний орган управління Служби, її територіальні підрозділи.
Проходження служби закінчується в разі звільнення співробітника зі Служби в запас Збройних Сил або у відставку, загибелі (смерті), визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим згідно із законодавством.
Останнім днем проходження служби вважається день звільнення співробітника зі Служби, визначений наказом.
Пункт 13 Положення визначає, що склад співробітників поділяється на молодший, середній і вищий. В свою чергу співробітникам присвоюються такі спеціальні звання, зокрема молодший склад - рядовий Служби, капрал Служби, сержант Служби, старший сержант Служби.
За пунктом 20 Положення соціальний і правовий захист співробітників та членів їхніх сімей забезпечується відповідно до законодавства.
У відповідності до зазначеного у розділі V. Укладення контракту про проходження служби Положення.
Контракт про проходження служби - це письмовий договір, що укладається між громадянином України та державою, від імені якої виступає Служба, за результатами конкурсу для визначення правових відносин між сторонами під час проходження служби.
З особою, яка призначається на посаду молодшого складу Служби та вперше прийнята на службу, укладається контракт строком на два роки в порядку та на умовах, що визначені Головою Служби.
Після закінчення строку контракту з такими особами може укладатися контракт на новий строк або такі особи за рішенням керівника, якому надано право приймати на службу, можуть продовжити службу на підставі наказу відповідно до цього Положення.
Контракт укладається за примірною формою контракту про проходження служби у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, підписується особою, яка поступає на службу та/або призначається на відповідну посаду у Службі, і посадовою особою Служби, якій надано право на укладання контракту, скріплюється гербовою печаткою і зберігається в кожної зі сторін цього контракту.
Примірна форма контракту про проходження служби затверджується наказом Голови Служби.
Примірник контракту, що залишається в органі (підрозділі) Служби, долучається до матеріалів для формування особової справи особи, яка приймається на службу.
Контракт є підставою для видання наказу про прийняття особи на службу.
У відповідності до зазначеного у розділі VIII. Атестування Положення передбачає, що з метою визначення рівня службової підготовки, ділових та моральних якостей, відповідності займаним посадам проводиться атестування співробітників. Умови та порядок проведення атестування визначаються Головою Служби.
В розділі X «Відпустки» цього Положення, зазначено наступне.
1. Відпустки співробітників:
1) співробітникам надаються щорічні чергові оплачувані відпустки (основна та додаткова) в порядку та тривалістю, що визначені чинним законодавством та цим Положенням;
2) співробітнику надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
4. Рапорт про надання щорічної чергової оплачуваної відпустки подається відповідному керівникові (начальникові) співробітником не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком строку відпустки. На підставі рапорту видається наказ не пізніше ніж за один тиждень до встановленого графіком строку відпустки.
6. У разі звільнення співробітника зі служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення спеціального звання чи позбавлення права займати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, у зв`язку з позбавленням спеціального звання в дисциплінарному порядку, а також у зв`язку із систематичним невиконанням співробітником умов контракту) та невикористання ним щорічної основної відпустки за його бажанням надається невикористана відпустка з подальшим звільненням зі служби.
Датою звільнення співробітника зі служби в такому разі є останній день відпустки.
7. У разі звільнення співробітника зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту не використана ним щорічна основна відпустка за його бажанням може надаватися тоді, коли час цієї відпустки повністю або частково перевищує строк контракту. У такому разі дія зазначеного контракту продовжується до закінчення відпустки.
8. Співробітникам, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я та у зв`язку зі скороченням штату, щорічна чергова оплачувана відпустка надається за їхнім бажанням у році звільнення тривалістю, встановленою цим Положенням.
Трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони, регулюються законодавством України про працю.
У відповідності до приписів розділу XII. Звільнення зі служби. Припинення (розірвання) контракту Положення, передбачено наступне.
1. Звільнення співробітників зі Служби здійснюється:
у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) - якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”, і за станом здоров`я придатні до військової служби; у відставку - якщо звільнені особи досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”, або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби із зняттям з військового обліку.
2. Співробітник звільняється зі служби, а служба припиняється:
1) у зв`язку із закінченням строку контракту;
2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби;
3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього граничного віку перебування на службі;
4) у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів;
5) через службову невідповідність;
6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
7) за власним бажанням;
8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);
9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;
10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;
11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Днем звільнення зі служби вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
День звільнення вважається останнім днем служби.
3. Звільнення співробітників зі Служби здійснюється керівниками (начальниками), яким таке право надано відповідно до номенклатури посад.
Суд враховує, що Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області є юридичною особою, у керівника якого є повноваження визначені цим Законом та Положенням щодо призначення на посади та звільнення з посад співробітників Служби судової охорони в даному підрозділі. 
Між позивачем та Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області був укладений трудовий договір - контракт про проходження служби в цьому Територіальному управлінні строком на два роки з 12.12.2019 до 11.12.2021 року.
Позивач звернувся до відповідача з рапортом про надання йому додаткової оплачуваної відпустки на період з 06.12.2021 по 24.12.2021 року, але відповідач надав цю відпустку по 11.12.2021 року, тобто по день коли закінчується у позивача строк контракту.
В подальшому позивач був звільнений зі Служби судової охорони 11.12.2021 року в спеціальному званні - сержанта Служби судової охорони, що в свою чергу у відповідності до приписів Закону відноситься до спеціального звання молодшого складу у відповідності до пп.1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19. 
Вищенаведене не є спірним в даній справі та підтверджується наявними доказами та заявами учасників справи по суті цієї справи.
Судом встановлено, що відповідно до копії Протоколу №1 засідання кадрової комісії територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області від 23.11.2021 року, яка була створена для прийняття рішень щодо продовження служби співробітниками територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (далі - Управління), з якими було укладено контракт на визначений строк, який закінчується, є правомочним.
Відповідно до порядку денного Протоколу визначено наступне, доведення питань винесених на розгляд кадрової комісії, розгляд характеризуючих матеріалів стосовно співробітників, запрошених на кадрову комісію, заслуховування безпосередніх керівників та членів кадрової комісії та прийняття рішень щодо продовження служби співробітниками Управління, запрошеними на кадрову комісію, з якими було укладено контракт на визначений строк, який закінчується.
В розділі І Протоколу зазначено: 
“Інформацію голови кадрової комісії полковника Служби судової охорони Тютюна В.М., який довів присутнім, що на розгляд кадрової комісії надійшли матеріали щодо недоцільності продовження служби співробітниками Управління, з якими у 2019 році було укладено контракт на визначений строк, який закінчується, зокрема стосовно:
[…].
сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 , контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Управління.
На засідання кадрової комісії прибули сержанти Служби судової охорони ОСОБА_5 та Чистяков С.О.
[…].
Ухвалили:
Прийняти рішення щодо продовження служби ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі характеристик, наданих безпосередніми керівниками, та інших матеріалів, які були зібрані щодо вказаних співробітників впродовж їх служби в Управлінні.
ІІ. Розгляд характеризуючих матеріалів стосовно співробітників, запрошених на кадрову комісію, заслуховування безпосередніх керівників та членів кадрової комісії.
[…].
2) Слухали:
1) Інформацію командира 2 підрозділу охорони Управління підполковника Служби судової охорони ОСОБА_6 , який поінформував членів кадрової комісії, що сержант Служби судової охорони ОСОБА_1 розпочав службу в 8 взводі охорони 2 підрозділу Управління. У зв`язку з організаційно-штатними змінами з 01.01.2021 переведений на посаду контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони, однак у зв`язку із службовою необхідністю до особливого розпорядження був відряджений до 7 взводу охорони 2 підрозділу охорони, де і несе службу по теперішній час.
[…].
Виступив:
Заступник начальника Управління (начальник забезпечення безпеки Вищого антикорупційного суду) полковник Служби судової охорони Трясун П.Р. (голова Первинної профспілкової організації Управління) та запропонував членам кадрової комісії поставити на голосування наступні пропозиції:
1. Звільнити сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
2. Залишити сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 на службі та перемістити до іншого підрозділу охорони.
Голосували:
по першій пропозиції - звільнити сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту, "за" - 4 голоси ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ).
по другій пропозиції - залишити сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 на службі та перемістити до іншого підрозділу охорони, "за" - 3 голоси (Трясун П.Р., ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ).
Ухвалили:
Сержант Служби судової охорони ОСОБА_1 , контролер II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного СУДУ) 4 підрозділу охорони Управління, підлягає звільненню зі служби в Службі судової охорони у зв`язку із закінченням строку контракту.
ІІІ. Прийняття рішень щодо продовження служби співробітниками Управління, запрошеними на кадрову комісію, з якими було укладено контракт на визначений строк, який закінчується. 
Вирішили:
1) звільнити зі служби в Службі судової охорони у зв`язку із закінченням строку контракту:
[…].
сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 , контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Управління.
[…].
Про прийняте рішення поінформовано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ”.
Позивач просив визнати протиправним рішення кадрової комісії Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області, оформлене протоколом №1 від 23.11.2021 року, в частині рекомендації не продовжувати контракт з позивачем.
Дана позовна вимога в частині протиправності рішення комісії обґрунтовується позивачем наступним: 
“ 23.11.2021 відбулося засідання кадрової комісії Відповідача, про яке мене було повідомлено усно менш ніж за добу до його проведення, без надання письмового повідомлення та можливості належно підготуватися. За результатами засідання було прийнято рішення (оформлене протоколом № 1 від 23.11.2021), яким рекомендовано не продовжувати зі мною контракт. Копію протоколу та матеріалів засідання мені надано не було, незважаючи на мої звернення та адвокатський запит представника. […]. 6.Рішення комісії є лише рекомендаційним для керівника (як зазначено у п. 9 розділу IV Положення про кадрову комісію, долученого Відповідачем у попередньому провадженні). Крім того, процедура проведення комісії була порушена: мене не було повідомлено за 5 днів до засідання, як того вимагає п. 3 Розділу IV вказаного Положення. Висновки комісії, викладені у протоколі є необґрунтованими”, про що зазначено в позовній заяві.
У своїй відповіді на відзив на позовну заяву, позивач вже зазначив наступне:
“Також Відповідач стверджує про - З рішенням даної кадрової комісії позивача було належним чином ознайомлено, що підтверджується копією протоколу, на якому позивач власноручно написав, що з рішенням кадрової комісії ознайомлений. Я взагалі не маю нічого проти того що під час засідання комісії я ознайомився з тим що там казали. […]. Відповідачем було надано Протокол № 1 засідання кадрової комісії територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (далі – Протокол), відповідно до даного Протоколу, а саме сторінки 2 в пункті “Ухвалили” зазначено, що прийнято рішення щодо продовження служби ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі характеристик, наданих безпосередніми керівниками, та інших матеріалів, які були зібрані щодо вказаних співробітників впродовж їх служби в Управлінні. На сторінці 5 Протоколу зазначено, що ухвалено рішення сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 , контролера ІІ категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Управління, підлягає звільненню зі служби в Службі судової охорони у зв`язку із закінченням строку контракту. Тобто, в Протоколі містяться розбіжності, де один розділ містить відомості щодо продовження строку контракту Позивачу, а в іншому розділі зазначено про його звільнення. Такі розбіжності свідчать, що винесений Протокол Кадрової комісії складений упередженими особами на рішення якого могло вплинути керівництво Територіального управління Служби судової охорони у місті Києва та Київській області.”.
Суд враховує, що у відповідності до приписів ст.162-1 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
В даному випадку Вищою радою правосуддя від 04.04.2019 року №1052/0/15-19 було затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони відповідно до пп.1 п.2 розділу ІІ визначено, що співробітник звільняється зі служби, а служба припиняється у зв`язку із закінченням строку контракту та звільнення співробітників зі Служби здійснюється керівниками (начальниками), яким таке право надано відповідно до номенклатури посад, що в даному випадку мало місце.
Крім того, само по собі прийняття кадровою комісією певного рішення має рекомендаційний характер з урахуванням якого керівник ввіреного йому підрозділу Судової охорони приймає рішення, але первинним та найважливішим це є закінчення строку дії трудового договору контракту який укладений між сторонами.
Судом встановлено, що позивач був присутній на засіданні даної кадрової комісії та відповідним чином був ознайомлений з прийнятим рішенням, що підтверджується його підписом та датою з написом “ознайомлений”.
Щодо посилання позивача на розбіжності у протоколі №1 суд враховує, що в розділі І “Доведення присутнім питань, винесених на розгляд кадрової комісії” зазначено ухвалили - прийняти рішення щодо продовження служби ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі характеристик, наданих безпосередніми керівниками, та інших матеріалів, які були зібрані щодо вказаних співробітників впродовж їх служби в Управлінні.
В даному випадку це є саме питання яке винесено на розгляд кадрової комісії, а саме прийняти рішення стосовно продовження служби, яке під собою розуміється як продовження служби шляхом погодження продовження контракту так і припинення служби шляхом звільнення. 
Щодо посилання позивача на те, що висновки комісії, викладені у протоколі є необґрунтованими, суд враховує наступне.
Відповідачем в якості доказів зазначеного у протоколі №1, з приводу характеристики позивача його співробітниками були надані копії рапортів, в свою чергу позивачем в якості доказів протилежного зазначеного у цих рапортах, окрім як заперечень зазначених у заяві по суті справи щодо певних працівників відповідача, на адресу суду в якості доказів надано не було, заяв щодо витребування доказів на підтвердження його інформації зазначеної в його заявах по суті справи надано не було.
За ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені позову про визнання протиправним рішення кадрової комісії Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області, оформлене протоколом №1 від 23.11.2021 року, в частині рекомендації не продовжувати контракт з позивачем.
Щодо позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області № 352 о/с від 06.12.2021 в частині звільнення позивача зі служби в Службі судової охорони, та як похідна позовна вимога, поновити позивача на посаді Контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (або на рівнозначній посаді) з 12 грудня 2021 року та стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2021 року по день фактичного поновлення на службі, суд враховує наступне.
Відповідно до ст.162-1 Закону України №1402-VIII трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони, регулюються законодавством України про працю.
Згідно з Положенням про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, контракт про проходження служби - це письмовий договір, що укладається між громадянином України та державою, від імені якої виступає Служба, за результатами конкурсу для визначення правових відносин між сторонами під час проходження служби.
З особою, яка призначається на посаду молодшого складу Служби та вперше прийнята на службу, укладається контракт строком на два роки в порядку та на умовах, що визначені Головою Служби.
Після закінчення строку контракту з такими особами може укладатися контракт на новий строк або такі особи за рішенням керівника, якому надано право приймати на службу, можуть продовжити службу на підставі наказу відповідно до цього Положення.
Відповідно до преамбули Кодексу законів про працю України (далі Кодекс визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці.
За ст. 3 Кодексу законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. 
Відповідно до ст.21 Кодексу трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. (стаття 23 Кодексу).
Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема при укладенні контракту (стаття 24 Кодексу).
Нормами ст.36 Кодексу визначені підстави припинення трудового договору.
Підставами припинення трудового договору є, зокрема закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45) та підстави, передбачені контрактом;
Позивач у позовній заяві зазначає, що: “Відповідно до ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Хоча звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП (закінчення строку договору) формально не є ініціативою роботодавця, я перебував у навчальній відпустці, яка має гарантії, передбачені ст.ст. 215-216 КЗпП та Законом України "Про відпустки". Звільнення під час такої гарантованої державою відпустки порушує мої трудові права та гарантії. Крім того, Відповідач, надавши відпустку лише до дати закінчення контракту, а не на весь період сесії, вказаний у довідці-виклику, діяв недобросовісно.”.
Суд зазначає, що за ст.40 Кодексу розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу визначає: Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у визначених Кодексом випадках, в свою чергу слід визнати, що контракт позивача з відповідачем мав визначений термін, а саме з 12.12.2019 до 11.12.2021 року, та в даному випадку він не був розірваний відповідачем до закінчення строку дії строкового договору (контракту), про що й зазначає відповідач у своєму відзиві на позовну заяву: - “Відповідачем по справі, позивачу ОСОБА_1 було надано додаткову оплачувану відпустку з 06.12.2021 по 11.12.2021, а саме по день коли у нього закінчується строк контракту (пп. 1 п. 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби) відповідно до Законодавства. Надати додаткову оплачувану /навчальну/ відпустку позивачу, на той строк, який він просив у своєму рапорті, відповідач не міг. Оскільки контракт ТУ ССО в м. Києві та Київській області з позивачем було укладено терміном на два роки, а саме до 11.12.2021 р., і продовжувати контракт з позивачем відповідач не мав наміру.”.
Суд має навести правові висновки, які визначені та зазначені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 року №545/996/21, а саме: “У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 703/2695/19 (провадження № 61-14979св20) вказано, що “відповідно до частини першої статті 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України). Верховний Суд зазначає, що укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим”.
У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року в справі № 591/5815/18 зроблено висновок, що “підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України”.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 686/4970/21 (провадження № 61-13079св21) зазначено, що:
“у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 591/5815/18 (провадження № 61-5154св20) міститься висновок про те, що “звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП за закінченням строку дії трудового договору не вважається звільненням з ініціативи роботодавця, підстави якого передбачені статтями 40, 41 КЗпП України”. Встановивши, що звільнення позивача відбулося без порушення вимог трудового законодавства, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.”.
За правовими висновками в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2024 року №469/194/20, а саме: “У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 року у справі №757/34139/18-ц (провадження №61-6954св19) вказано, що “припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України. Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин”.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №369/7704/18 (провадження № 61-18970св19), від 08 квітня 2020 року у справі №760/408/19 (провадження №61-20368св19), від 25 жовтня 2021 року у справі № 607/3393/18 (провадження №61-13597св21), на які є посилання в касаційній скарзі.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2022 року у справі № 487/1448/20 (провадження № 61-10512св21) зазначено, що “закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. Оскільки власник не висловив бажання продовжити трудові відносини із працівником після закінчення строку дії контракту, то звільнення позивача проведено з додержанням вимог чинного законодавства у зв`язку з закінченням строку дії контракту. Чинне законодавство не передбачає можливості поновлення працівника на роботі після закінчення строку дії контракту в судовому порядку”.
Отже, припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку його дії не потребує заяви чи будь-якого волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Тому контракт припиняється за закінченням строку його дії. Винятком з цього правила є фактичне продовження трудових відносини, коли жодна з сторін за закінченням строку дії трудового договору не поставила вимогу про їх припинення. У такому випадку дія трудового договору вважається продовженою на невизначений строк (стаття 39-1 КЗпП України), а у випадку, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк - на строк, передбачений законодавчими актами.”.
За ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В даному випадку між учасниками справи виник спір саме з приводу звільнення позивача зі служби в Територіальному управлінні Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, внаслідок закінчення дії контракту (трудового строкового договору) та враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду якими визначено, що припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку його дії не потребує заяви чи будь-якого волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Тому контракт припиняється за закінченням строку його дії. Винятком з цього правила є фактичне продовження трудових відносини, коли жодна з сторін за закінченням строку дії трудового договору не поставила вимогу про їх припинення.
Судом встановлено, що відповідач у зв`язку із закінченням дії контракту припинив трудові відносини між ним та позивачем, звільнивши його з часу припинення дії контракту, а саме з 11.12.2021 року видавши про це наказ по Територіальному управлінню від 06.12.2021 №352о/с зазначивши підстави пп.1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони.
Таким чином, відповідач при прийнятті наказу №352 о/с від 06.12.2021 року діяв у порядку та в межах чинного законодавства України.
Щодо посилання позивача на те, що він своєчасно (01.11.2021) виявив бажання продовжити контракт, подавши відповідний рапорт. Пункт 3 Розділу VII Контракту передбачає його автоматичне продовження за відсутності заяви про розірвання. Відповідач не повідомляв його про намір не продовжувати контракт у встановлені строки (за 2 місяці) та прийняв мій рапорт про продовження, суд враховує наступне.
Суд зазначає, що рапорт по суті був розглянутий відповідачем про що свідчить наявна на ньому резолюція наступного змісту – “Не погоджено. Уважаю за недоцільне. Командир другого підрозділу охорони п/п-к В.Сивирин”.
Крім того, п.3 розділу VII Контракту визначає продовження цього Контракту зі Стороною 2 або продовження служби в Службі після закінчення цього Контракту зі Стороною 2, яка є особою молодшого складу Служби, яка вперше прийнята на службу в Службу, здійснюється в установленому порядку за згодою Сторін. Продовження цього Контракту здійснюється за два місяці до закінчення строку його дії, а в разі не подачі заяви про розірвання контракту, продовжується на наступні 2 роки.
Отже, необхідною умовою для продовження дії контракту є наявність згоди сторін, тобто як позивача так і відповідача.
При цьому, надав рапорт про продовження дії контракту позивач надав тільки згоду зі своєї сторони, проте матеріали справи не містять доказів наявності такої згоди з боку відповідача, що унеможливлює продовження цього контракту.
Отже, відповідачем не було порушено прав позивача.
Стосовно посилання апелянта на судову практику Верховного Суду в постановах від 13.02.2019 у справі № 761/36234/16-ц, від 22.01.2020 у справі № 607/18964/18, від 03.03.2021 у справі № 520/10957/19, то колегією суддів не можуть бути прийняті посилання на ці висновки, оскільки обставини цієї справи виникли за різних фактичних обставин, ніж у справах, на які посилається апелянт. 
Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої про відмову у задоволені позову про визнання протиправним та скасуванням наказу Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області № 352 о/с від 06.12.2021 в частині звільнення позивача зі служби в Службі судової охорони.
У зв`язку з чим, також не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про поновлення позивача на посаді контролера II категорії 2 відділення взводу охорони (Вищого антикорупційного суду) 4 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (або на рівнозначній посаді) з 12 грудня 2021 року, стягнення з Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2021 року по день фактичного поновлення на службі та відшкодування моральної шкоди.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 200/3312/25 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони в м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, рішення та поновлення на посаді, стягнення коштів - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 17 лютого 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін 

І.Д. Компанієць