ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/644/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 705/5600/25 Категорія: 304090000  	Душин О.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Сіренка Ю.В., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи: 

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»;

відповідач – ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Підодвірний Тарас Іванович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Підодвірного Тараса Івановича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 06 квітня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 623622729, за яким ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалось надати кредит, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит зі сплатою відсотків. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів.
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №296 від 06.08.2024 до Договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №623622729.
27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/0225-01, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, має заборгованість у загальному розмірі 103113,49 грн, яка складається з: 19827,3 грн – заборгованість по тілу кредиту; 73372,54 грн – заборгованість за відсотками;
9913,65 грн – неустойка.
Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № 623622729 в розмірі 93 199,84 грн, з яких: 19 827,30 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 73 372,54 грн сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2737 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку не повернуті, беручи до уваги, що договір є дійсним (протилежного судом встановлено не було), відповідач користувався кредитними коштами, а також за обставин встановлених судом, що підтверджують набуття прав вимоги позивачем за вказаним кредитним договором до відповідача, суд дійшов висновку про часткову доведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Договором № 623622729 від 06.04.2024, а отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість, яка складається з: 19827,30 грн - заборгованість за тілом кредиту, 73372,54 грн – заборгованість за нарахованими відсотками.
Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 9913,65 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що хоч п. 12.3 Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки за невиконання умов договору, проте відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
Не погодившись з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2025 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Підодвірний Т.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що наявна в матеріалах справи копія кредитного договору не містить підпису сторін договору, та позивачем не надано доказів, що вказана копія договору створювалася в порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що була підписана електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Відтак, позивачем не доведено факту укладення сторонами кредитного договору, що свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань.
Крім того, як доказ перерахування відповідачеві кредитних коштів, позивач надав суду платіжні доручення, однак відмітки про дату отримання та виконання банком платіжного доручення ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відсутні.
Як доказ відступлення права вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» позивач надав додаткову угоду, однак матеріали справи не містять договору факторингу, який змінюється вказаною додатковою угодою.
Позивачем також не надано до суду реєстру боржників до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.
В апеляційній скарзі також зазначено, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише щодо дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.
20.02.2026 до Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідач виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів не надав, тим самим позовні вимоги в цій частині не спростував.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, з огляду на таке.
З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 06.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено Договір кредитної лінії № 623622729, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит в розмірі 20000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначеному у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (п. 2.1 договору).
Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 2500,00 грн 06.04.2024 (що є датою надання кредиту) (п. 2.3 договору). Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором (п. 2.4 договору).
У п. 3.1 кредитного договору визначено, що на момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена. 
Рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 06.05.2024, а саме протягом 30 календарних днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1 договору). В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин (п. 7.2): закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору (п. 7.2.1 договору); дострокового припинення дії договору, в порядку, передбаченому п. 9.1.1.2 пбо п. 9.1.1.7 договору (п. 7.2.2 договору).
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 06.05.2029 (п. 7.3 договору).
Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено.
Пунктом 8.3 договору визначено, що на момент укладення цього договору та отримання першого траншу, базова ставка складає 2,50 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться в позичальника за кожен день користування ним, що становить 912,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових траншів за цим договором у період з 23.04.2024 по 20.08.2024, базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковими траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки, забезпеченої в абзаці 3 пункту 17 розділ 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, що складає 1,5 % за день користування таким траншем. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковими траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки, зазначеної в ч. 5 ст. 8 Закону, що складає 1 % за день користування таким траншем.
Відповідач ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора GTGG, 06.04.2024 (а.с. 19).
Як вбачається з доданих платіжних доручень ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснювалися зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) згідно з договором № 623622729 від 06.04.2024, а саме: 
- 06.04.2024 відбувся переказ коштів у сумі 2500 грн, 3000 грн, 1000 грн, 500 грн на платіжну картку № 4441-11хх-хххх-0589, отримувач: ОСОБА_1 ;
- 07.04.2024 відбувся переказ коштів у сумі 1000 грн, 1000 грн, 2000 грн, 2000 грн, 1000 грн на платіжну картку № НОМЕР_2 хх-хххх-0589, отримувач: ОСОБА_1 ;
- 08.04.2024 відбувся переказ коштів у сумі 1000 грн, 1000 грн, 1000 грн, 1000 грн, 1000 грн, 1000 грн на платіжну картку № НОМЕР_2 хх-хххх-0589, отримувач: ОСОБА_1 ;
- 09.04.2024 відбувся переказ коштів у сумі 1000 грн, 1400 грн, 5000 грн на платіжну картку № НОМЕР_2 хх-хххх-0589, отримувач: ОСОБА_1 ;
- 10.04.2024 відбувся переказ коштів у сумі 8000 грн, 6000 грн, на платіжну картку № НОМЕР_2 хх-хххх-0589, отримувач: ОСОБА_1 ;
- 11.04.2024 відбувся переказ коштів у сумі 1000 грн на платіжну картку № 4441-11хх-хххх-0589, отримувач: ОСОБА_1 ;
- 13.04.2024 відбувся переказ коштів у сумі 1500 грн на платіжну картку № 4441-11хх-хххх-0589, отримувач: ОСОБА_1 .
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 623622729 від 06.04.2024 за період з 06.08.2024 до 27.02.2025, заборгованість не погашена, залишок заборгованості становить 103113,49 грн, яка складається з: 19827,30 грн – заборгованість по тілу кредиту; 73372,54 грн – заборгованість за відсотками; 9913,65 грн – неустойка.
31.12.2020 Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» дійшли згоди викласти текст договору факторингу в новій редакції. Зокрема, згідно з умовами цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2021.
27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/0225-01 відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025 до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 103 113,49 грн на підставі кредитного договору від 06.04.2024 № 623622729 (а.с. 53).
Відповідно до платіжної інструкції № 22464 від 03.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 5 027 254,67 грн за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 (а.с. 52). 
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі наведених вище фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання спірного правочину. 
Матеріали справи містять докази щодо підтвердження отримання ОСОБА_1 кредитних коштів лише в сумі 43900 грн. Платіжне доручення щодо перерахування відповідачу 14.04.2024 кредитних коштів в сумі 1600,00 грн, як зазначено в розрахунку заборгованості, матеріали справи не містять, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
Як вбачається з умов кредитного договору, строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Сторони погодили, що встановлений 30-денний строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Позичальником перший транш отримано 06.04.2024, відтак, з вказаної дати розпочався 30-денний строк дисконтного періоду.
Розрахунком заборгованості підтверджено, що в період з 06.04.2024 до 06.05.2024 відповідач здійснював оплату за кредитним договором, яка частково погашала заборгованість за тілом кредиту та за нарахованими процентами за користування кредитом. 
У зв`язку з повною оплатою станом на 06.05.2024 фактично нарахованих процентів за кредитним договором, позичальнику ОСОБА_1 було продовжено строк дисконтного періоду ще на 30 днів.
06.06.2024 ОСОБА_1 сплачено всі фактично нараховані проценти за користування кредитними коштами в сумі 6431,89 грн і таким чином продовжено дисконтний період ще на 30 днів.
У подальшому позичальником ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами не сплачувалися, у зв`язку з чим, кредитодавець здійснював нарахування відсотків за базовою процентною ставкою і, відповідно до п.п. 7.2.2 договір кредитної лінії № 623622729 від 06.04.2024, було 27.02.2025 достроково припинено.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено нарахування відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів на суму 43 900,00 грн за договором кредитної лінії № 623622729 від 06.04.2024. Натомість, позичальником умови кредитного договору не були виконанні в повній мірі в частині зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. 
Так, у матеріалах справи наявні докази на підтвердження сплати ОСОБА_1 кредитних зобов`язань на загальну суму 38 985,00 грн, з них: 25 672,70 грн – тіла кредиту; 13 312,30 грн – процентів за користування кредитом.
Сплата вказаних вище сум заборгованості свідчить про прийняття ОСОБА_1 передбачених кредитним договором умов, прав та обов`язків.
Щодо нарахованого позивачем розміру неустойки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на період воєнного стану, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позичальники звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), у тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
Відтак, з урахуванням сплачених відповідачем сум на виконання кредитного договору, станом на 27.02.2025 загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 623622729 від 06.04.2024 становить 91 599,84 грн, з яких: 18 227,30 грн – заборгованість за основною сумою боргу (43 900,00 грн – 25 672,70 грн); 73 372,54 грн – заборгованість за відсотками.
Стороною відповідача доказів на спростування тверджень позивача щодо надання йому кредитних коштів на суму 43900,00 грн не надано, власного розрахунку заборгованості не наведено.
Щодо відступлення прав вимог за кредитним договором.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Колегія суддів зазначає, що надані копії договору факторингу, додаткової угоди, витягу з реєстру боржників є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтвердило свій процесуальний статус позивача щодо права вимоги за договором кредитної лінії № 623622729 від 06.04.2024. Наявні в матеріалах справи додаткова угода № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та договір факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025, внаслідок укладення яких позивач набув права вимоги до відповідача у справі, є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання їх недійсними не порушувалося.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги частково та зміни рішення суду першої інстанції, шляхом зменшення загальної суми заборгованості за кредитним договором № 623622729 з 93199,84 грн до 91 599,84 грн, з яких: 18 227,30 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 73 372,54 грн – заборгованість за відсотками, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Оскільки суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат, враховуючи, що за результатами розгляду справи позов задоволено на 88,83 %, то з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним позовним вимогам, потрібно стягнути 2670,00 грн судового збору за подачу позовної заяви.
При подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір в сумі 3633,60 грн. Відтак, пропорційно задоволеним позовним вимогам (88,83 %), з позивача на користь відповідача потрібно стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 405,90 грн.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Відтак, суд здійснивши взаєморозрахунок судових витрат, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 2 264,10 грн судових витрат зі спати судового збору.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Підодвірного Тараса Івановича задовольнити частково.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, змінити, зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором № 623622729 з 93 199,84 грн до 91 599,84 грн, з яких: 18 227,30 грн – заборгованість основною сумою боргу, 73 372,54 грн – заборгованість за відсотками, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2 264,10 грн судових витрат зі спати судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Судді Ю.В. Сіренко 
Л.І. Василенко
О.В. Карпенко