ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/785/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/7351/25 	Казидуб О.Г. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучер Юлії Вікторівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат понесених на поховання, –
в с т а н о в и в :

Адвокат Соколишина Л.Б., яка діє в інтересах позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 серпня 2007 року між дочкою ОСОБА_2 одночасно і рідною сестрою ОСОБА_3 – ОСОБА_4 та відповідачем укладено шлюб.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2025 року шлюб між сторонами розірвано. У період набрання рішення про розірвання шлюбу законної сили ОСОБА_5 померла, в зв`язку з чим шлюб припинено з дня смерті.
Так, відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в звязку з чим за заявою позивача ОСОБА_2 про прийняття спадщини, як спадкоємця першої черги, було відкрито спадкову справу. Оскільки, ОСОБА_3 не є спадкоємцем 1-ї черги, відповідно нею заява до нотаріуса про прийняття спадщини не подавалася.
Відповідач також звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, таким чином прийняв її.
Свідоцтва про право на спадкове майно на даний час нотаріусом не видавалися, оскільки, між спадкоємцями тривають судові спори.
Після смерті ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3 замовили та оплатили ряд ритуальних послуг та атрибутів, традиційних для вказаних подій, а саме, поховання померлої, поминальний обід, встановлення пам`ятника та надгробної плити, столика та скамейки, оградки, поминальний обід на річницю від дня смерті ОСОБА_6 .
Вказала, що ОСОБА_2 було здійснено наступні замовлення та зроблено такі витрати: виготовлення та встановлення пам`ятника з атрибутами на суму 35 026 грн. 00 коп.; виготовлення та встановлення постаменту з атрибутами на загальну суму 44 300 грн. 00 коп.; поминальний обід у день поховання доньки 23 307 грн. 23 коп.; поминальний обід на річницю з дня смерті доньки 16 235 грн. 97 коп.
ОСОБА_3 було оплачено: оградку на загальну суму 4 500 грн. 00 коп.; поховання з атрибутами на загальну суму 26 216 грн. 50 коп.
Отже, загальна сума витрат понесених ОСОБА_2 на поховання та пов`язані з ним ритуальні послуги та атрибути складає 128 769 грн. 20 коп., а ОСОБА_3 30 716 грн. 50 коп.
Також, вказала, що ОСОБА_2 було оплачено поминальні обіди у день смерті доньки та у річницю з дати такої смерті.
Позивачі намагалися врегулювати питання відшкодування відповідачем частини понесених ними витрат на поховання ОСОБА_6 , однак, відповідач відмовився здійснити таке відшкодування у позасудовому порядку.
Оскільки, ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги, як і відповідач, відповідно вона просить стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на поховання її доньки, що складає 128 769 грн. 20 коп./2=64 384 грн. 60 коп.
ОСОБА_3 не подавала заяву про прийняття спадщини, відповідно може претендувати на стягнення понесених нею витрат на поховання спадкодавця із спадкоємців у повному обсязі, в рівних частинах.
Вказує, що ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги, у позасудовому порядку відшкодувала ОСОБА_3 половину понесених нею витрат на поховання сестри. Відповідно, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача лише половину понесених нею витрат, що складає 30 716 грн. 50 коп./2+15 358 грн. 25 коп.
Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_6 , що складає 64 384 грн. 60 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 50% витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_6 , що скаладає 15 358 грн. 25 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1 211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого нею при подачі позову та 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2026 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50% витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_6 , що складає 64384 грн. 60 коп. та 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Повернуто на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп., сплаченого за Квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4492545455.1 від 11.08.2025 в АТ КБ ПриватБанк.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 50 % витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_6 , що складає 15 358 грн. 25 коп., за клопотанням представника позивача, залишено без розгляду.
Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Кучер Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що між сторонами тривалий час наявні конфлікти, тому відповідач був позбавлений можливості спільно з позивачами здійснити поховання померлої дружини та бути присутнім під час її поховання.
Під час розгляду справи встановлено, що саме ОСОБА_3 було отримано допомогу на поховання ОСОБА_6 в розмірі 39 295,90. Вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 були залишені без розгляду, при цьому представник позивачів просила продовжити розгляд справи в частині заявлених вимог ОСОБА_2 , у розмірі 64 384,60 грн. 
Відповідач вважає, що дана вимога є безпідставною, оскільки за рахунок отриманих коштів у вигляді допомоги на поховання, позивачами були оплачені ритуальні послуги, тому ці витрати не підлягаю відшкодуванню відповідачем.
Також апелянт вказує, що суд необґрунтовано послався на звичаї, стягнувши витрати на поминальні обіди.
Щодо залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , апелянт вказує, що суд мав закрити провадження у справі, а не залишати позовні вимоги без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу вказано, що судом першої інстанції досліджено усі чеки та договори, якими підтверджується понесені позивачем витрати, надано належну оцінку усім доводам сторін у справі та доказам, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .
26 липня 2022 року заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/2670/22 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який зареєстрований 04.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1158.
07 листопада 2022 року постановою Черкаського апеляційного суду рішення Придніпровського районного суд м. Черкаси від 26 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу залишено без змін.
Заповіту ОСОБА_6 не залишила, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, має місце спадкування за законом.
Відповідно до Довідки Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Зуєвої Наталії Василівни № 108/01-16 від 22.11.2022, 20 серпня 2022 року нею була подана заява про прийняття спадщини після смерті її дочки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як зазначає сторона позивача та не заперечувалося стороною відповідача, ОСОБА_1 також звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадкове майно на даний час нотаріусом не видавалися, оскільки, між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 тривають судові спори.
ОСОБА_2 було здійснено наступні замовлення та зроблено такі витрати:
-виготовлення та встановлення пам`ятника з атрибутами на суму 35026 грн. 00 коп., що підтверджується Замовленням № 195 від 03.06.2023 у ФОП ОСОБА_8 та фіскальними чеками на суму 21026 грн. 00 коп. та на суму 14000 грн. 00 коп.
-виготовлення та встановлення постаменту з атрибутами на загальну суму 54300 грн. 00 коп., що підтверджується накладною від 06 червня 2023 року та фіскальними чеками на суму 25000 грн. 00 коп. та 29300 грн. 00 коп.
-поминальний обід у день поховання ОСОБА_6 на загальну суму 23207 грн. 23 коп., що підтверджується Чеком № 0000333935 від 16.08.2022 року.
Як вбачається з Повідомлення ФОП « ОСОБА_9 » від 06 серпня 2025 року, ОСОБА_2 замовляла та оплачувала поминальний обід 16 серпня 2022 року у корчмі «Тарас Бульба», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Поминальний обід на річницю з дня смерті ОСОБА_6 на загальну суму 16235 грн. 97 коп., що підтверджується Гостьовим рахунком (Замовлення № 330315 від 12.08.2023 року) корчми « ОСОБА_10 ».
Як вбачається з Повідомлення ФОП « ОСОБА_9 » від 06 серпня 2022 року, ОСОБА_2 замовляла та оплачувала поминальний обід 12 серпня 2023 року у корчмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, встановлено, що загальна сума витрат, понесених ОСОБА_2 , на поховання та пов`язані з ним ритуальні послуги та атрибути складає 128769 грн. 20 коп.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
За статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 1 статті 1232 ЦК України спадкоємці повинні відшкодовувати розумні витрати, які зазнав один з них, або інша особа на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.
Зміст вказаної правової норми, дійсно не містить будь-яких застережень, щодо поділу витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, між спадкоємцем який вчиняв дані дії та іншими спадкоємцями, а тому висновки суду в цій частині є необґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими що підлягають задоволенню.
Щодо витрат на поховання слід зазначити наступне.
У ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни із тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та тримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку із цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
За ст. 10 цього ж Закону, надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 8 цього Кодексу, здійснюється ритуальними службами або за договором - суб`єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється у порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін. В силу ст.12 цього ж Закону - надання ритуальних послуг визначається необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Таким чином, вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати лише тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам.
Згідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.
Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи із їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості пам`ятників і огорожу даній місцевості. Виходячи з визначення поняття поховання відповідно до Закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни із тілом у могилу.
Так, згідно необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України №193 від 19 листопада 2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 року за №1111/9710, - до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.
Водночас, обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця є те, що такі витрати мають бути розумними з точки зору їх розміру і необхідності їх здійснення, зазначається і в правових позиціях Верховного Суду, викладених в постановах від 19 березня 2018 року (справа №554/1793/15-ц, пров. №61-6381св18), від 10 жовтня 2018 року (справа №713/1434/16-ц, пров. №61-18884св18), від 21 березня 2018 року (справа №753/15444/15-ц, пров.№61-2424св18).
Колегія суддів вважає вірним висновок суду про наявність підстав для покладення на відповідача ОСОБА_1 , як спадкоємця майна померлої ОСОБА_6 , обов`язку щодо відшкодування витрат понесених ОСОБА_2 .
Стосовно доводів скаржника з приводу залишення судом без розгляду позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат, слід зазначити наступне.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 50 % витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_6 , що складає 15358 грн. 25 коп. – залишено без розгляду.
Роз`яснено, що відповідач у разі незгоди з постановленою ухвалою може оскаржити її протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2026 року (повний текст рішення виготовлено 21 січня 2026 року).
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання від 14 січня 2026 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та роз`яснено право на оскарження рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення (повний текст виготовлено 21 січня 2026 року).
Апеляційна скарга подана тільки на рішення Придніпровського районного суду м Черкаси від 14 січня 2026 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2  до ОСОБА_1 . На ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2026 року про залишення позовних вимог ОСОБА_3  до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поховання без розгляду, апеляційна скарга стороною відповідача подана не була. Відтак перегляд справи відбувається в межах доводів апеляційної скарги.
Також відповідач необгрунтовано включив у апеляційну скаргу на рішення суду щодо позовних вимог ОСОБА_2 свою незгоду з позовними вимогами, які були заявлені саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 до ОСОБА_11 в частині надання Договору укладеного на поховання «Короткіх В.» 
Апеляційний суд вважає, що ціна на ритуальні послуги відповідає середній вартості, оскільки ритуальні послуги на виготовлення та встановлення пам`ятнику та інших атрибутів ніколи не були низьковартісними. То ж витрати позивачів є розумними, поміркованими та справедливими. Про це свідчить як розмір понесених ними та заявлених до відшкодування витрат, так і загально середні ціни на ритуальні послуги в державі.
Що стосується посилання відповідача на те, що він самостійно провів поминальний обід, то суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений був права звертатися до інших спадкоємців, яким згідно спадкової справи є лише позивач ОСОБА_2 , з вимогою відшкодувати йому частину вартості таких витрат, однак ним цього зроблено не було та відповідні докази на підтвердження цього факту не надавалися.
Безпідставним також є посилання відповідача на те, що звичай, у даному випадку, проведення поминального обіду у день поховання Юлії, та на річницю з дня її смерті, суперечить чинному законодавству, а саме Закону України «Про поховання та похоронну справу», то ж не може бути застосований у спірних правовідносинах.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу.
У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, суду надано:
Договір про надання професійної правничої допомоги від 04 серпня 2025 року, укладеного між адвокатом Соколишиною Лесею Богданівною та ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 2.1. Договору, адвокат зобов`язується надавати клієнтові професійну правничу допомогу щодо відшкодування витрат, понесених нею на поховання доньки ОСОБА_6 та інших пов`язаних з цим витрат (поминальні обіди, річні поминки) з інших спадкоємців.
Відповідно до п. 4.1. Договору, за послуги, визначені у цьому договорі клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі 10000 грн. 00 коп.
Квитанцію до прибуткового касового ордера № 40 від 04 серпня 2025 року, відповідної до якої адвокатом Соколишиною Л.Б. прийнято від ОСОБА_2 10000 грн. 00 коп. Підстава: договір про надання професійної правничої допомоги від 04 серпня 2025 року.
Ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № б/н від 04 серпня 2025 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси адвокатом Соколишиною Л.Б..
Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК № 001337 адвоката Соколишиної Л.Б.
На думку суду, адвокатом Соколишиною Л.Б., у передбаченому ЦПК порядку, надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу.
Зважаючи на зміст поданих документів, слід дійти висновку, що в них міститься повна інформація з приводу наданих послуг адвокатом, а також їх розмір та вартість, які вірно визнані судом співмірними зі складністю справи, обсягом виконаної роботи та ціни позову.
Слід зауважити, що судом першої інстанції, при визначенні розміру компенсації витрат на правничу допомогу, взято до уваги відсутність клопотання іншої сторони щодо зменшення розміру таких витрат, при цьому в апеляційній скарзі також немає жодних заперечень щодо стягнутої суми, тому апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що заявлена позивачем сума у 10 000,00 грн відповідає реальним витратам ОСОБА_2 на правничу допомогу і підлягає стягненню. Підстав для зміни такої суми на підставі доводів апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з судовим рішенням, яке за результатами перегляду судом апеляційної інстанції є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 35, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучер Юлії Вікторівни– залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених на поховання- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді

: