ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 р. 	Справа № 480/6469/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою 12 Регіональної військово-лікарської комісії на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 (головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук) у справі №480/6469/24
за позовом ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 
до  12 Регіональної військово-лікарської комісії   
про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ), як законний представник ОСОБА_2 , звернулася з позовом, в якому просила суд: 
- скасувати постанову відповідача, оформлену витягом з протоколу № 429 від 07.02.2024 про причину смерті ОСОБА_3 , а саме: порання і причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби; 
- зобов`язати відповідача повторно розглянути матеріали щодо причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 , з урахуванням того, що смерть не є наслідком вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2025 задоволено позов. 
Визнано протиправним та скасовано рішення 12 Регіональної військово-лікарської комісії, оформлене протоколом від 07.02.2024 №429.
Зобов`язано 12 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути клопотання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.01.2024 про розгляд військово-медичних документів з метою встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
12 Регіональна військово-лікарська комісія, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просив скасувати таке рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Зазначає, що судом невірно розтлумачено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402. 
Посилається, що до виключної компетенції військово-лікарських комісій належить встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм чи інших ушкоджень здоров`я військовослужбовця, а також визначення причинного зв`язку між вказаними обставинами та настанням смерті.
Зазначає, що позиція відповідача ґрунтується на висновках судово-медичної експертизи, згідно з якими у крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,84%, і відповідач не мав правових підстав ігнорувати або довільно тлумачити такий висновок. 
Вказує, що ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у тому числі, які призвели до смерті у військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.
Вважає, що відповідач здійснив об`єктивний аналіз наданих документів, врахував висновки профільних спеціалістів і медичні дані та прийняв рішення в межах наданої компетенції, дотримуючись принципів законності та верховенства права, а тому постанова про причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 у формулюванні "Поранення і причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби" винесена обґрунтовано. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, заперечуючи проти доводів скаржника, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам даної справи, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
На підставі положень ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивачка, як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 , яка є дочкою загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 звернулася до суду.
ОСОБА_3 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув, що підтверджується військовим квитком, висновком експерта від 27.09.2023 № 216 та свідоцтвом про смерть від 28.09.2023 серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 27.09.2023 направлено ОСОБА_1 сповіщення сім`ї № 9/4754 про смерть ОСОБА_3 .
За фактом смерті ОСОБА_3 порушено кримінальну справу, в межах якої проведено судово-медичну експертизу від 27.09.2023 № 216, якою встановлено, що смерть ОСОБА_3 настала від множинних наскрізних кульових вогнепальних ушкоджень голови, тулубу, та кінцівок, з ушкодженням кісток черепу та лицевого черепа, повним ушкодженням головного мозку з ушкодженням легенів, селезінки. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа знайдений етиловий спирт в концентрації в крові - 0,84 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові могла при житті відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування з метою уточнення причини та умов смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_3 , за результатами якого складено акт службового розслідування від 21.11.2023 висновками якого визначено, загибель солдата ОСОБА_3 , пов`язана із захистом Батьківщини, алкогольне сп`яніння не стало основною причиною загибелі, а також загибель не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння, оскільки
23.09.2023 ОСОБА_3 з іншим військовослужбовцем потрапили у засідку ворога та зазнали обстрілу з боку диверсійної групи рф та в результаті обстрілу обидва військовослужбовці загинули.
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 21.11.2023 № 174 про результати службового розслідування встановлено, що загибель солдата ОСОБА_3 пов`язана із захистом Батьківщини, алкогольне сп`яніння не стало основною причиною загибелі, а також загибель не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння.
Вказані документи направлені до 12 Регіональної Військово-лікарської комісії з метою встановлення причинного зв`язку поранення ОСОБА_3 .
Відповідачем розглянуто подані документи та встановлено, що поранення і причина смерті ОСОБА_3 пов`язані з проходженням військової служби, про що складено протокол від 07.02.2024 №429.
Позивач, посилаючись на відсутність у 12 регіональної ВЛК об`єктивних даних, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, просила скасувати постанову , оформлену витягом з протоколу № 429 від 07.02.2024 про причину смерті ОСОБА_3 , а саме: порання і причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби та зобов`язати повторно розглянути матеріали щодо причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 , з урахуванням того, що смерть не є наслідком вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного спяніння.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення відповідача є протиправним та таким, що не відповідає критеріям правомірності, встановленим приписами ч.2 ст.2 КАС України.
Надаючи правову оцінку рішенню суду, доводам апеляційної скарги, доказам по справі, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-XII визначено, що військово-лікарська експертиза встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою. 
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".
Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402) (в редакції станом на час спірних правовідносин). 
Відповідно до п.1.1 глави 1 розділу I Положення №402 військово-лікарська експертиза установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв). 
Визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть (п.1.3 глави 1 розділу I Положення №402). 
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону (п.2.2 глави 2 розділу I Положення №402). 
Згідно з пп.2.4.4 та 2.4.5 п.2.4 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладається організація військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням; витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови; залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби.
Положеннями п.20.1 розділу глави 20 ІІ Положення №402 передбачено, що члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Пунктом 21.3 глави 21 розділу ІІ Положення №402 визначено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
Згідно з п.21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: 
а) ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення одержане під час захисту Батьківщини або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України; 
д) ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім поранень, які одержані в періоди служби, передбачені підпунктами "а", "ґ" цього пункту.
Постанова ВЛК у формулюванні, так, пов`язане із захистом Батьківщини, не приймається, якщо поранення призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком вчинення ним: кримінального або адміністративного правопорушення; дій у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.21.25 глави 21 розділу ІІ Положення №402 для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються такі документи (копії документів):
довідка про проходження військової служби або копія посвідчення офіцера, генерала (військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу);
довідка за формою, наведеною у Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (за наявності);
медичні документи, які підтверджують початок розвитку, розвиток захворювання або одержання травми (поранення, контузії, каліцтва): медична книжка військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби), медичні карти стаціонарного (амбулаторного) хворого або витяги з них, довідки із закладів охорони здоров`я, свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК), витяг із книги обліку хворих в амбулаторії під час первинного звернення по медичну допомогу;
довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво);
копія Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332 або копія акта розслідування авіаційної події та інциденту в авіації - у разі проведення відповідних розслідувань;
документи, у яких зазначено обставини загибелі (смерті) військовослужбовця (не менш як один з таких документів): витяг з іменного списку безповоротних втрат особового складу, наказ командира (начальника) військової частини, донесення про загибель (смерть), сповіщення (корінець сповіщення) на загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, а також інтернованого або зниклого безвісти військовослужбовця, постанова про закриття кримінального провадження (за наявності) - надаються у разі загибелі (смерті) військовослужбовця;
лікарське свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби);
свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби).
Штатною ВЛК враховуються: первинна медична картка, службова та медична характеристики, матеріали розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, архівні довідки, довідки про причину смерті, висновок судово-медичного експерта.
До вказаних документів особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, за власним бажанням додають інші документи, які підтверджують причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті), з військовою службою.
Штатна ВЛК вивчає документи, за потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), та в місячний строк із дня надходження документів приймає рішення щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті)), з військовою службою, про що інформує військові частини (органи, підрозділи), ТЦК та СП, осіб, які звернулися до штатної ВЛК.
Отже, наведене вище вказує про те, що на відповідача покладено функції встановлення причинного зв`язку поранення військовослужбовців, яке призвело до їх загибелі, в тому числі його формулювання у постанові, яка оформлюється протоколом засідання комісії. 
Відповідач зобов`язаний враховувати всі подані йому на розгляд документи та факти, які у них зазначені, а також має право залучати спеціалістів і експертів, а також збирати необхідні документи.
Судом встановлено, що оспорюване рішення прийнято відповідачем, зокрема на підставі свідоцтва про смерть, сповіщення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про смерть ; лікарського свідоцтва про смерть видане Сумським обасним бюро СМЕ від 29.09.2023 №216, акту службового розслідування від 27.09.2023 № 283, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2023 № 293; висновку судово-медичного експерта ОСОБА_4 від 27.09.2023 № 216, довідки про безпосередню участь особи у заходах , необхідних для забезпечення оборони України, від 25.12.2023 № 3320, видана командиром в/ч НОМЕР_1 , витягу наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27.11.2023 № 174 " Про результати службового розслідування".
Як вірно зазначено судом першої інстанції, наданий до відповідача висновок експерта від 27.09.2023 №216 містить посилання про те, що довжина тіла ОСОБА_3 складає 192 см. (а.с.11), в той же час, згідно військового квитка ОСОБА_3 вбачається, що зріст останнього складає 169 см. (а.с.22, зворотній бік арк.), що вказує на наявні розбіжності в документах. Відомостей про те, що відповідачем надавалася оцінка висновку експерта № 1810 від 20.10.2023 матеріали справи не містять. 
Крім того, під час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем не надано належної оцінки акту службового розслідування, яким встановлено, що загибель солдата ОСОБА_3 пов`язана із захистом Батьківщини, а також загибель не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20, перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Водночас, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово у своїй практиці наголошував, що обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Критерій обґрунтованості рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень означає прийняття ними рішень з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Цей критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.11.2024 року у справі №620/9415/23. 
Колегія суддів зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.04.2023 року у справі №380/16070/21. 
Крім того, під час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем безпідставно застосовано Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків військовослужбовцями, професійних захворювань і аварії у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, оскільки відповідно до п. 3 розд. І цієї інструкції, ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова 12 Регіональної військово-лікарської комісії оформлена витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 429 від 07.02.2024, прийнята з порушенням вимог чинного законодавства та без надання належної оцінки усім документам, а тому правомірно скасована. 
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом спірних правовідносин.
Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач прийняв оспорюване рішення обґрунтовано, дотримуючись принципів законності та верховенства права, є такими, що суперечать висновкам суду. 
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині задоволення позову без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 12 Регіональної військово-лікарської комісії залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 у справі №480/6469/24 в частині задоволення позову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова