Номер провадження: 33/813/650/26
Номер справи місцевого суду: 501/5595/25 
Головуючий у першій інстанції Тюмін Ю. О. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В.,
захисника – Латій О.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Латій О.В. на постанову Чорноморського міського суду Одеської області від 19.01.2026 року, якою: 
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ветеран війни, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір 665,60 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 08.11.2025 року, о 23 год 45 хв, ОСОБА_1 , у м. Чорноморськ, проспект Миру 35, керував автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей), в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник Латій О.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови, стверджує про невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує, що місцевий суд безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не врахував відсутність доказів наявності складу адміністративного правопорушення, оскільки працівники поліції схилили ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, який фактично відмовився від проходження огляду на місці зупинки та виявив бажання поїхати до медичного закладу. 
Також захисник зазначає, що поліцейський безпідставно виписав направлення для проведення огляду на стан сп`яніння до КНП «ООМЦПЗ» ООР, а не до найближчого медичного закладу КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеської області. Крім того, звертає увагу, що складання протоколу та вказані події відбувались під час комендантської години та повітряної тривоги.
Апелянт також посилається неврахування судом першої інстанції даних, які характеризують особу ОСОБА_1 , зокрема те, що він є інвалідом війни, учасником бойових дій, має поранення, пов`язані з проходженням військової служби, а за станом здоров`я потребує користування автомобілем.
Захисник у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, посилаючись на ознаки провокації з боку працівників поліції, а також на особу ОСОБА_1 , який має інвалідність І групи.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Повідомив, що не оскаржував дії працівників поліції.
Заслухавши пояснення захисника та ОСОБА_1 , які підтримала вимоги апеляційної скарги; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до скарги докази; суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що ухвалена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Доводи захисника щодо відсутності в матеріалах справи доказів, які підтверджують вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд визнає безпідставними, з огляду на таке. 
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено на місці події, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу.
Із відеозаписів чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 08.11.2025 року, а саме:
-спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 щодо причини зупинки та вживання ним алкогольних засобів, відсутність заперечень останнього щодо факту керування ним транспортним засобом;
- з урахуванням наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, поліцейські запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, від якого останній категорично відмовився, та в медичному закладі, на що останній спочатку погодився, однак в подальшому відмовився пройти такий огляд.
За наведених обставин, дослідженні судом докази спростовують доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколах обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим. 
Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи. 
Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд, тобто розцінюється як спосіб захисту апеляційним судом. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, на що він відповів категоричною відмовою, та в подальшому відмовився від проходження огляду в медичному закладі, слід констатувати, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта стосовно того, що працівники поліції схилили його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються встановленими судом обставинами справи. 
Зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №507533 від 09.11.2025 року, а також відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу, підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинка, перебування та його відмова від проходження відповідного медичного огляду на місці зупинки та подальша відмова від проходження відповідного огляду у медичному закладі. При цьому, вказані обставини не заперечуються ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції.
За наведених підстав зазначені захисником обставини не є підставою для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки не є такими, що спростовують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДП України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди ОСОБА_1 з діями працівників патрульної поліції, в тому числі щодо визначення установи проведення медичного огляду, здійснення процесуальних дій під час комендантської години та оголошеної повітряної тривоги, останній не був позбавлений можливості оскаржити такі дії у передбаченому законом порядку, однак станом на день апеляційного розгляду, відомості про вжиття таких дій апелянтом суду не надано.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджують викладені в протоколі обставини та доводять вину ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, суд визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, які відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП.
Слід зазначити, що в рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни постанови суду, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
За таких обставин, суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Латій О.В. – залишити без задоволення.
Постанову судді Чорноморського міського суду Одеської області від 19.01.2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський