ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/110/26 Справа № 709/1926/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Романова О. Г. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 березня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі захисника Савіська І.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Савіська І.О. на постанову Чорнобаївського райсуду Черкаської обл. від 19.11.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, має середню спеціа-
льну освіту, одружений, не працює, прожи-
ває 
АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду, 11.10.2025 р. о 12:54 год. в с-щі Чорнобай, вул. Свободи, 59, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, р/номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Савісько І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адмінправопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною з огляду на наступне.
Ознаки сп`яніння встановлені неналежним чином, визнання адміністративної події лише на підставі єдиної ознаки запаху алкоголю з порожнини рота не є достатньою підставою для огляду та визнання особи такою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. В матеріалах справи відсутні дані про порушення мови, порушення координації рухів, тремтіння рук, неадекватність поведінки, зміну кольору шкіри та інші ознаки згідно Інструкції. На відео поведінка ОСОБА_1 спокійна, рівна, адекватна, мова чітка, координація рухів не порушена.
Поліція не довела факт законної причини зупинки автомобіля, на відео працівники поліції повідомляють про непристебнутий ремінь, але відсутнє саме правопорушення, тобто зупинка була безпідставною, а такі докази є недопустимими.
У рішенні від 15.03.2019 р. ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейськими не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимоги інспектора до водія щодо надання документів на право керування ТЗ є неправомірними, правоохоронці можуть зупиняти ТЗ лише коли є факт правопорушення.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 р. у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої постанова про притягнення до адмінвідповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єктів владних повноважень.
В матеріалах відсутні фіксація саме пропозиції пройти огляд алкотестером, немає відео фіксації порядку пропозиції, відсутність даних сертифікованого приладу, про роз`яснення прав водія. 
В судах скасовано сотні постанов саме через зазначені порушення. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медзакладі, оскільки він до медзакладу не доставлявся. Направлення на огляд до медзакладу не підписане водієм, з чого неможливо стверджувати, що він був ознайомлений з ним та що йому належним чином роз`яснено право пройти огляд в медзакладі.
Сторона захисту надала доводи та посилання на судову практику, які суд не спростував, а саме незаконності зупинки, необґрунтованості сп`яніння, відсутності відповідності дій поліції Інструкції та недопустимості доказів.
На відеозапису відсутні ознаки сп`яніння та факт відмови у тому вигляді, як того вимагає закон, відмова має бути зафіксована безсумнівно та недвозначно. Крім того, поліцією не вжито заходів щодо відсторонення водія від керування, в матеріалах відсутній акт про відсторонення, передання автомобіля іншій особі, виклику евакуатора, будь-якого механізму припинення руху, що означає, що поліція не вважала особу нетверезою або не бачила загрози або працівники не виконували свої службові обов`язки.
Просить витребувати з ВП № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. журнал чергувань, оригінали відео з нагрудних/автомобільних камер поліцейських, журнал обліку та експлуатації нагрудних камер, сертифікат на прилад, документи що підтверджують обставини зупинки, а відсутність будь якого з перерахованих матеріалів має бути розцінена судом як істотна вада доказової бази. 

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, заслухавши захисника Савіська І.О., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити по викладених у ній доводам, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопо-рушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 11.10.2025р. о 12:54 год. в с-щі Чорнобай, вул. Свободи, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, р/номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується наступними доказами: даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР 1 № 480203 від 11.10.2025 р., згідно якого 11.10.2025 р. о 12:54 год. в с-щі Чорнобай, вул. Свободи, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, р/номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Чорнобаївська БЛ» від 11.10.2025 р. та згідно якого ст. сержантом поліції Гонтарем О.М. у водія ОСОБА_2 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; копією постанови про накладення адмінстягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5912771 від 11.10.2025 р. за ст. 121 ч. 5 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , згідно якого 11.10.2025 р. о 13:05:27 в с-щі. Чорнобай, вул. Свободи, 59, водій не був пристебнутий паском безпеки; відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, долученими до матеріалів справи про адмінправопорушення. 
На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.
На відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, який був досліджений в судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанцій зафіксовано, як водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, вказаним у протоколі про адмінправопорушення. Після зупинки транспортного засобу, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про порушення ним ПДР, а саме керування автомобілем з непристебнутим паском безпеки. В ході спілкування із ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та запропонували водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в найближчому медзакладі, на що водій відмовився, причину своєї відмови пояснив тим, що зранку випив банку пива.
З відеозапису судом встановлено, що поліцейські неодноразово вказували ОСОБА_1 про на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, пропонували пройти відповідний огляд як на місці запинки, так і в медзакладі, однак останній на пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медзакладі протягом тривалого часу чітко відмовився
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи про адмінправопорушення належним чином не зафіксована відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами. 
Доводи апеляційної скарги практично дублюють текст клопотання про закриття адміністративного провадження від 17.11.2025 р., яке було подане захисником до суду першої інстанції, розглянуте судом першої інстанції та надані вичерпні відповіді у постанові суду (а. пр. 19-25).
Клопотання захисника про витребування з ВП № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. журналу чергувань, оригіналів відео з нагрудних/автомобільних камер поліцейських, журналу обліку та експлуатації нагрудних камер, сертифікату на прилад, документів підтверджуючих обставини зупинки задоволенню не підлягають, оскільки відеозаписом доданим до матеріалів справи про адмінправопорушення належним чином зафіксована відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння задоволенню не підлягає, оскільки в судом розглядається вчинення водієм адмінправопорушення, а не повноваження працівників поліції, з відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відеозапис є найбільш достовірною формою документування, становить стандартну процедуру документування правопорушення. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки на відеозапису з бодікамер поліцейських зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис є найбільш достовірною формою документування та становить стандартну процедуру документування правопорушення. 
Відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП, працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5. ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки, так і в медзакладі, чим водій порушив вимоги 2.5. ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд зауважує, що згідно копії постанови про накладення адмінстягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі від 11.10.2025 р. ЕНА № 5912771 ( а. пр. 4), після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 його також було притягнуто до адмінвідповідальності як водія транспортного засобу за непристебнутий пасок безпеки, чим порушив п. 2.3. в) ПДР та вчинив правопорушення передбачене за ч. 5 ст. 121 КУпАП, ані водій ОСОБА_1 , ані його захисник не оскаржували зазначене рішення працівників поліції. Вказані обставини повністю спростовують доводи апеляції про відсутність у працівників поліції законних підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
Крім того, доводи апеляції про те, що працівники поліції не відстороняли водія від керування автомобілем, не вилучали посвідчення водія є необґрунтованими, тому що, як свідчить відеозапис, водій ОСОБА_1 надавав працівникам поліції копії своїх документів у застосунку Дія, отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами та відсторонений від керування транспортними засобами в усній формі. 
Посилання апелянта на рішення ВС апеляційний суд вважає не релевантними, тому що ці справи були розглянуті в межах та за процедурою КАСУ, в якому закладений принцип презумпції винуватості, який зобов`язує суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем, а не органом який ініціював притягнення особи до адмінвідповідальності та яке є предметом судового розгляду за правилами КУпАП, не лише довести законність свого рішення, дії чи бездіяльності, а й спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод і інтересів.
За приписами КУпАП та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності. 
Таким чином, процесуальний порядок та основні засади цих національних кодексів істотно відрізняються один від одного, а тому їх одночасне застосування чи поєднання апеляційний суд вважає неможливим.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження. 
Будь-які докази, які свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Чорнобаївського райсуду Черкаської обл. від 19.11.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Савіська І.О. – залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя    Белах А.В.