Справа № 947/8819/24
Провадження № 2-др/522/24/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
Головуючого – судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.
розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №947/8819/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Встановив:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
29 грудня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кокарєва А.П. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування заяви вказано, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2025 року по справі №947/8819/24 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 58 202, 64 (п`ятдесят вісім тисяч двісті дві) гривні 64 копійки, витрати, пов`язані з наданням висновку щодо вартості матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 1254,92 (тисяча двісті п`ятдесят чотири) гривні 92 копійки та сплачений судовий збір у розмірі 637,80 (шістсот тридцять сім) гривень 80 копійок.
Разом з тим, судом не було вирішено питання щодо розподілу витрат пов`язаних з наданням висновку щодо вартості матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи, які становлять 5047,70 грн. Стороною було, надано докази понесених витрат у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України.
В зв`язку з чим, представник відповідача просить винести додаткове рішення та стягнути витрати на правову допомогу з позивача.
26 лютого 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив провести судове засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 
26 лютого 2026 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Кокарєвим А.П. подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви, суд приходить до наступного.
Відповідно ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, що 13 березня 2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 208 707,84 гривень матеріальної шкоди, 20 000 гривень моральної шкоди, 2 287,08 гривень сплаченого судового збору та 4 500 гривень витрат, пов`язаних із отриманням висновку експерта про вартість матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою.
12 квітня 2024 року Київський районний суд м.Одеси постановив ухвалу про передачу справи за підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси (65029, м.Одеса, вул.Балківська, 33).
20 травня 2024 року Приморський районний суд м.Одеси постановив ухвалу про прийняття цивільної справи до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження.
22 вересня 2025 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси задоволено частково позов позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 58 202, 64 (п`ятдесят вісім тисяч двісті дві) гривні 64 копійки, витрати, пов`язані з наданням висновку щодо вартості матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 1254,92 (тисяча двісті п`ятдесят чотири) гривні 92 копійки та сплачений судовий збір у розмірі 637,80 (шістсот тридцять сім) гривень 80 копійок.
29 грудня 2025 року після ухвалення рішення до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кокарєва А.П. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат пов`язаних з наданням висновку щодо вартості матеріального збитку. Крім того, були надані докази понесення відповідачем відповідних витрат на проведення експертизи, а саме квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № СВ08918699/1 від 07.12.2024 року, а також рахунок від 01.11.2024 року.
В свою чергу, позивач не спростував доказів понесення відповідачем відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, після проведення експертизи представником відповідача 14.03.2025 року через «Електронний суд» було подано письмові пояснення щодо висновку експерта, зокрема, з проханнями:
стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень зі сплати за судову транспортно-товарознавчу експертизу по справі № 947/8819/24.
врахувати як доказ у справі № 947/8819/24 висновок експерта № 25-25 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу MERCEDES BENZ S 320, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складеного 13 лютого 2025 року на виконання ухвали Суду від 12.09.2024 року.
Проте, при ухваленні рішення судом не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат понесених відповідачем.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Судом встановлено, що при ухваленні рішення було задоволено 27,89% позовних вимог (58 202,64 : 208 707,84 * 100%), а також відмовлено в позові на 72,11 %.
Таким чином, згідно з принципом пропорційності, позивач має відшкодувати відповідачці витрати в частині, в якій у позові відмовлено, а саме 7 000 * 72,11 % = 5 047,70 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №947/8819/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати зі сплати за судову транспортно-товарознавчу експертизу по справі № 947/8819/24, що пропорційно до задоволених позовних вимог становлять 5047,70 (п`ять тисяч сорок сім) гривень сімдесят копійок.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: