Справа № 493/2325/25 
Провадження № 2/493/307/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року    м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
ГОЛОВУЮЧОЇ-СУДДІ – ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ – ЖУКОВСЬКОЇ О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14.01.2025 року між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 167508 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. 
У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних його умов, зокрема щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру та типу процентної ставки.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «КРЕДІПЛЮС» ініціювало переказ грошових коштів у розмірі 13334,00 грн. безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 відповідачки, вказану нею при укладанні договору.
16.04.2025 року між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 167508 від 14.01.2025 року в розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги № 4 від 03.07.2025 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 4 від 03.07.2025 до Договору факторингу №16042025. 
Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 16292,04 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10059,04 грн.; заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 5082,00 грн.; заборгованості за комісією 401,00 грн.; заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 750,00 грн.
Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення існуючої заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кредитну заборгованість у загальному розмірі 15524,04 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 08.01.2026 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Зазначена ухвала про відкриття провадження у справі надсилалася відповідачці рекомендованим листом на її останню відому адресу місця проживання. Однак на адресу суду з поштового відділення повернувся конверт із зазначеною ухвалою з відміткою «адресат відсутній».
Оскільки іншими належними даними про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідачки суд не володіє, тому про дату, час і місце проведення судових засідань вона повідомлялася шляхом розміщення на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області оголошення про її виклик як відповідача в судові засідання, призначені 26.02.2026 року та 31.03.2026 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подавав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судові засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавала, про поважність причин своєї неявки в судові засідання суду не повідомила.
У зв`язку з неявкою в судові засідання відповідачки та неповідомленням суду про поважність причин своєї неявки, ненаданням нею відзиву на позов судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши письмові докази та матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 14.01.2025 року між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 167508, який складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічні частини договору про споживчий кредит.
На умовах, встановлених договором, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до умов укладеного договору сума (загальний розмір) кредиту 13334,00 грн., яка надається в наступному порядку: у розмірі 10000,50 грн. на номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 ; у розмірі 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390% річних, тип процентної ставки фіксована. Знижений тариф комісії за обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн. Строк кредитування складає 84 дні з 14.01.2025 року до 08.04.2025 року.
У випадку невиконання/неналежного виконання зобов`язань за договором, починаючи з шостого дня такого невиконання/неналежного виконання, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 150,00 грн., а в подальшому починаючи з 7-го дня пеню в розмірі, що становить 15,00 грн. за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. 
Зі змісту зазначених документів вбачається, що в них визначені основні істотні умови, характерні для кредитного договору, зазначено суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів, умови надання коштів у кредит, з якими відповідачка погодилася та підписала їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Як вбачається з довідки ТОВ «КРЕДІПЛЮС» №3884/30-10 від 30.10.2025 року, ТОВ «Контрактовий Дім» згідно з договором № 1412/22-1 від 14.12.2022 року, укладеного між Установою та ТОВ «КРЕДІПЛЮС», 14.01.2025 року було успішно перераховано кошти у розмірі 10000,50 грн. на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , призначення платежу: видача кредиту № 167508 від 14.01.2025 року.
Відповідно до довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» БТ/Е-2705 від 27.01.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на рахунок якої 14.01.2025 року зараховано платіж у розмірі 10000,50 грн., про що також свідчить виписка про рух коштів по картці.
Згідно з карткою обліку виконання договору № 167508 від 14.01.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за договором станом на 14.04.2025 року становить 16292,04 грн., з яких: 10059,04 грн. – тіло кредиту; 5082,00 грн. – проценти; 750,00 грн. – пеня; 401,00 грн. комісія. 
16.04.2025 року між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Сторонами погоджено, що права вимоги переходять від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог та акту приймання-передачі реєстру.
Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 року Реєстру прав вимоги № 4 від 03.07.2025 року та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 4 від 03.07.2025 року до Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 167508 від 14.01.2025 року в загальному розмірі 16292,04 грн.
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 167508 від 14.01.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 не погашена та станом на 01.11.2025 року становить 16292,04 грн. 
Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку.
Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з такого.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зі змісту абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).
Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч.1 та 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як визначено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ОСОБА_1 , останньою не вчинено жодної дії, направленої на погашення заборгованості.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати комісії та відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Згідно ст.. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно вимог ст.. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, укладений між адвокатським бюро «Соломко та партнери» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; протокол погодження вартості послуг; додаткову угоду № 25770894056 до договору надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, згідно з яким вартість наданих послуг становить 7000,00 грн. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. (Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20).
За таких обставин, з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме: критерію реальності наданих адвокатських послуг - складання і подання позову та двох клопотань, конкретних обставин справи, складності справи та обґрунтованості витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000,00 грн. на відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 141, 258-259 263-265, 274-279, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 512, 514, 526, 530, 610, 625, 638-639, 1048, 1054, 1055, 1077-1078, 1081 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Код ЄДРПОУ: 43541163, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333) заборгованість за кредитним договором № 167508 від 14.01.2025 року у розмірі 15542,04 грн., яка складається з 10059,04 грн. заборгованості за тілом; 5082,00 грн. заборгованості за відсотками та заборгованість за комісією 401,00 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., а всього 20964,44 грн. (двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 44 копійки).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення суду складено 02.04.2026 року.

С У Д Д Я