ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 367/9263/18
провадження № 61-7673св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасія Сергіївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Нежури В. А., Соколової В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (далі - ТОВ «Аверс-Сіті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Т. В. (далі - приватний нотаріус Змисловська Т. В.), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин А. С. (далі - приватний нотаріус Литвин А. С.), ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 вересня 2011 року Виконавчий комітет Коцюбинської селищної ради Київської області прийняв рішення № 270 про оформлення та видачу ТОВ «Аверс-Сіті» свідоцтв на право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема й щодо квартири АДРЕСА_2 , розташованої за вказаною адресою. 
Таким чином, ТОВ «Аверс-Сіті» як замовник будівництва є власником земельної ділянки та зазначеного нерухомого майна, закінченого будівництвом та прийнятого в експлуатацію у встановленому законом порядку. 
10 серпня 2013 року ТОВ «Аверс-Сіті» зареєструвало право власності на квартиру АДРЕСА_2 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
22 липня 2016 року Касюк В. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , на підставі довіреності звернувся до приватного нотаріуса Змисловської Т. В. із заявою про скасування запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В той же день, приватний нотаріус Змисловська Т. В. скасувала запис про право власності ТОВ «Аверс-Сіті» на квартиру АДРЕСА_2 .
Підставою для прийняття приватним нотаріусом Змисловською Т. В. оспорюваного рішення стала постанова Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2016 року у справі № К/800/63480/16, водночас приватний нотаріус не перевірила чи набрало зазначене судове рішення законної сили, не здійснила додаткової перевірки автентичності судового рішення за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, а також не зупинила реєстрацію для усунення зазначених недоліків заявником. 
ТОВ «Аверс-Сіті» не подавало заяву про припинення права власності, а Вищий адміністративний суд України не направляв державному реєстратору постанову про скасування права власності до виконання, а отже, заява про державну реєстрацію прав була подана неналежною особою, у зв`язку з чим приватний нотаріус Змисловська Т. В. мала відмовити у вчиненні відповідних реєстраційних дій.
Надалі право власності на квартиру АДРЕСА_2 , було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу 
від 21 серпня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Посилаючись на наведене, ТОВ Аверс-Сіті просило суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 серпня 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Литвин А. С., запис про право власності 15739734, щодо квартири АДРЕСА_2 , а також витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ТОВ «Аверс-Сіті» зазначену квартиру. 
Короткий зміст судових рішень
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 жовтня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «Аверс-Сіті» відмовлено. 
Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Аверс-Сіті» суд першої інстанції виходив з того, що скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не є ефективним способом захисту прав власника, що є самостійною підставою для відмови в позові.
Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 квітня 2024 року залучено до участі у розгляді справи як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, що відповідно до частини пункту 3 частини третьої статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 
Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Аверс-Сіті», суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року у справі № 367/7162/14-ц, ТОВ «Аверс-Сіті» було зобов`язано передати ОСОБА_1 майнові права на спірну квартиру АДРЕСА_2 , а також відповідну документацію, що свідчить про передачу прав та обов`язків, пов`язаних із зазначеним майном.
Крім того, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року у справі № 367/7162/14 встановлено, що ОСОБА_1 належним чином виконав свої грошові зобов`язання за договорами купівлі-продажу майнових прав, вчинивши всі необхідні дії для набуття права власності на спірну квартиру.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що право власності на зазначену квартиру мало перейти до ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, а обов`язок ТОВ «Аверс-Сіті» полягав у належному оформленні відповідної документації, тобто право ТОВ «Аверс-Сіті» як попереднього власника квартири АДРЕСА_2 , було припинене у зв`язку з виконанням судового рішення.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Аверс-Сіті» задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушеного права. 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 
У червні 2025 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 жовтня 2024 року.

Як на підставу касаційного оскарження товариство посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 367/8910/17, від 01 березня 2023 року у справі № 367/3799/17, від 11 квітня 2023 року у справі № 367/4267/18, від 20 травня 2024 року у справі № 367/3799/17, від 14 вересня 2021 року у справі № 359//5719/17, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 та інших (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 387, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «Аверс-Сіті» не виконало рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2014 року у справі № 367/7162/14-ц, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спав від 12 грудня 2016 року, на яке послався суд апеляційної інстанції, у зв`язку з чим виконавче провадження щодо примусового виконання зазначеного судового рішення 13 травня 2016 року було закінчено, а на керівника товариства - накладено штраф. 
Водночас підставою для прийняття приватним виконавцем Змисловькою Т. В. оскаржуваного рішення була постанова Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2017 року у справі № К/800/63480/16, яка, на думку позивача, не має статусу документа достатнього для державної реєстрації припинення права власності та інших речових прав, оскільки зазначене судове рішення не приймалося.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Аверс-Сіті», суд апеляційної інстанції помилково ототожнив два різних рішення судів касаційної інстанції. 
Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що 10 червня 2015 року на все нерухоме майно ОСОБА_1 було накладено арешт у виконавчому провадженні № НОМЕР_3; 25 травня 2015 року на все нерухоме майно ОСОБА_1 було накладено арешт у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.
Зазначені обтяження були зняті ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року у справі № 761/77199/16-ц, водночас згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту «Судова влада» зазначеної справи не існувало, що свідчить про фальсифікацію ОСОБА_1 зазначеного судового рішення. 
Суд апеляційної інстанції взагалі не дослідив підстав реєстрації права власності за позивачем, не надав оцінку рішенню Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 року № 270. 
У вересні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Лозіцький А. А., у якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
У відзиві відповідач просить поновити йому строк на подання відзиву, яке мотивоване тим, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем та проходить строкову військову службу з 2024 року, що унеможливлює вчасний доступ до системи електронного суду, а його представник - адвокат Лозінський І. А. ознайомився із касаційною скаргою ТОВ «Аверс-Сіті» та ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року про відкриття провадження у справі через «Електронний суд» 04 вересня 2025 року.
Відповідно до частини першої статті 395 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 копію касаційної скарги та ухвали про відкриття касаційного провадження засобами поштового зв`язку не отримав, а адвокат Лозінський А. А., який діє в його інтересах, ознайомився із зазначеними процесуальними документами через підсистему «Електронний суд» 04 вересня 2025 року та у встановлений судом десятиденний строк, у рахуванням вихідних днів (15 вересня 2025 року), надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, відсутні підстави для вирішення клопотання про поновлення строку для подання відзиву, оскільки такий не пропущено.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 23 червня 2025 року касаційну скаргу ТОВ «Аверс-Сіті» на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
Ухвалою Верховного Суду від 06серпня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Аверс-Сіті» на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року з підстав визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Ірпінського міського суду Київської області матеріали цивільної справи № 367/9263/18; надано учасникам справи строк для подання відзиву.
У вересні 2025 року матеріали справи 367/9263/18 надійшли до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Фактичні обставини справи
Суди попередніх інстанцій встановили, що на підставі сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта серія КС № 16411043016, 22 вересня 2011 року Виконавчий комітет Коцюбинської селищної ради Київської області прийняв рішення № 270 про оформлення та видачу ТОВ «Аверс-Сіті» свідоцтв на право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, щодо квартири АДРЕСА_2 , розташованої за вказаною адресою.
10 серпня 2013 рок за ТОВ Аверс-Сіті» зареєстровало право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції у Київської області видала позивачу свідоцтво про право власності від 15 серпня 2013 року № НОМЕР_1 .
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2014 року у справі № 367/7162/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено. 
Зобов`язано ТОВ «Аверс-Сіті» передати ОСОБА_1 майнові права на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_8 шляхом підписання акта передачі майнових прав; довідку із переліку осіб, які брали участь у фінансуванні зазначених квартир та оригінали технічних паспортів на квартири; шість належним чином засвідчених копій державного акта на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_9 ; шість належним чином засвідчених копій сертифіката відповідності від 16 вересня 2011 року серії КС № 16411043016; шість належним чином засвідчених копій рішення Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 року № 270.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
22 липня 2016 року приватний нотаріус Змисловська Т. В. скасувала державну реєстрацію права власності ТОВ «Аверс-Сіті» на квартиру АДРЕСА_2 .
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спав від 12 грудня 2016 року у справі № 367/7162/14-ц рішення Ірпінського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року залишено без змін.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 193198901 власником квартири АДРЕСА_2 , з 21 серпня 2019 року був ОСОБА_4 .
Із 17 серпня 2021 року власником спірної квартири став ОСОБА_2 , який уклав із ОСОБА_3 іпотечний договір. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права / інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження 
№ 61-12101св23)).

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитися у належності особі, яка звернулася за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті, і є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 461/606/18 (провадження № 61-5655св19)).

Відсутність порушеного права чи законного інтересу позивача є самостійною та достатньою підставою для відмови судом у задоволенні позову, причому суду не потрібно вдаватися до перевірки обраного способу захисту або суті спору, якщо порушення не доведено. Це підтверджено практикою Верховного Суду, яка наголошує, що для звернення до суду обов`язково має бути наявне суб`єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес, і його відсутність унеможливлює захист (постанови Верховного Суду від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20, від 24 лютого 2026 року у справі № 490/8336/21).

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Аверс-Сіті» суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року у справі № 367/7162/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року, ТОВ «Аверс-Сіті» було зобов`язано передати ОСОБА_1 майнові права, зокрема, на квартиру  АДРЕСА_2 .

Переглядаючи справу № 367/7162/14-ц у касаційному порядку, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 12 грудня 2016 року погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_1 належним чином виконав свої грошові зобов`язання за договорами купівлі-продажу майнових прав, вчинивши всі необхідні дії для набуття права власності на спірну квартиру. 

Зважаючи на наведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком апеляційного суду про те, що реєстрація права власності на квартиру  АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та надалі відчуження ним цієї квартири, не порушує прав ТОВ «Аверс-Сіті» як попереднього власника зазначеного об`єкта нерухомості.

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «Аверс-Сіті» не виконало рішення Ірпінського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року у справі № 367/7162/14-ц, а отже, невідомо яким чином ОСОБА_1 отримав документи, необхідні для реєстрації права власності, не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції, оскільки матеріали справи містять належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо квартири АДРЕСА_2 , наданої Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 23 червня 2023 року на виконання вимог ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 20 квітня 2004 року, яка містить всі необхідні документи для вчинення відповідних реєстраційних дій. 

Умисне невиконання ТОВ «Аверс-Сіті» рішення Ірпінського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року не дає підстав для висновку про те, що право власності на спірне нерухоме майно було зареєстроване за відповідачем протиправно. 

Висновки суду апеляційної інстанції не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 367/8910/17, 
від 11 квітня 2023 року у справі № 367/4267/18, 20 травня 2024 року у справі № 367/3799/17, на які позивач посилається у касаційній скарзі, в яких Верховний суд погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову ТОВ «Аверс-Сіті» про витребування з чужого незаконного володіння майна, яке вибуло з власності позивача не з його волі, а шляхом реєстрації права власності за відповідачами на підставі судових рішень, які в подальшому були скасовані, а тому, позивач має право на витребування спірного нерухомого майна з чужого незаконного володіння відповідачів. 

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують, фактично зводяться до необхідності вирішення спору по суті, в той час, коли суд апеляційної інстанції встановив, що права ТОВ «Аверс-Сіті» не порушено. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують і на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а тому Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» залишити без задоволення. 
Постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: 	І. Ю. Гулейков    Р. А. Лідовець     Д. Д. Луспеник