ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року	Львів	Справа №380/10602/24 пров. №А/857/37424/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері - бурове обладнання (Україна)» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Крутько О.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області № 10784809/33797665 від 26.03.2024. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №56 від 24.01.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Діскавері бурове обладнання (Україна)» датою її подання на реєстрацію.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 380/10602/24 без змін.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року заяву позивача про виправлення описки в рішенні суду задоволено. Виправлено допущену описку в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №380/10602/24, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції: Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №56 від 24.01.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Діскавері бурове обладнання (Україна)» датою її подання на реєстрацію.
Позивачем подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року шляхом зобов`язання Державної податкової служби України подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Діскавері бурове обладнання (Україна)» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення від 18.09.2024 у справі №380/10602/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Діскавері бурове обладнання (Україна)» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити дії. Зобов`язано Державну податкову службу України протягом тридцяти днів подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 18.09.2024 у справі №380/10602/24.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду заяви відповідачі не надали доказів повного виконання рішення суду від 18.09.2024 у справі №380/10602/24, а саме щодо реєстрації податкової накладної № 56 від 24.01.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію. Враховуючи те, що відповідачами не надано жодних пояснень щодо заяви позивача, як і не надано доказів реального виконання рішення суду, а позивачем стверджується про невиконання відповідачем рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі та зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення, протягом 30 днів, після набрання ухвалою суду законної сили.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання встановлення судового контролю. Зокрема, зазначає, що позивач не надав до суду доказів ймовірного уникнення чи зволікання Державною податковою службою України виконання даного судового рішення в частині здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем їх подання, при наявності у Державної податкової служби України судового рішення з довідкою про набрання ним законної сили, або відповідної інформації про його набрання. Вказує, що позивачем не надано доказів неможливості виконання рішення суду згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для застосування інституту судового контролю відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для зобов`язання Державної податкової служби України протягом тридцяти днів подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 18.09.2024 у справі №380/10602/24.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, ч. 1,2 статті 55, частин 1,2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Згідно із частинами другою - четвертою статті 13 Закону України від 02 червня 2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, де визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею129-1 Конституції України, статтями 14 та 370 КАС України.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Таким чином, законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що станом на час розгляду заяви Державна податкова служба України не надала доказів повного виконання рішення суду від 18.09.2024 у справі №380/10602/24, а саме щодо реєстрації податкової накладної № 56 від 24.01.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію.
Вищевказаний висновок жодним чином не спростовано скаржником в апеляційній скарзі.
Враховуючи те, що відповідачами у суді першої інстанції не надано жодних пояснень щодо заяви позивача, як і не надано доказів реального виконання рішення суду, а позивачем стверджується про невиконання відповідачем рішення, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі шляхом зобов`язання Державної податкової служби України подати до суду звіт про виконання судового рішення, протягом 30 днів, після набрання ухвалою суду законної сили.
Посилання скаржника на те, що позивач не звертався до органів виконавчої служби щодо виконання судового рішення у цій справі є необгрунтованими, оскільки процесуальний закон не ставить у залежність можливість звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю із попереднім зверненням до органів виконавчої служби.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 380/10602/24 – без змін.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. Я. Качмар