САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 726/996/26 
Провадження №3/726/176/26 
Категорія 156 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 м. Чернівці 
Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу по АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,- 
ВСТАНОВИВ :
До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення нею правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. 
Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 09.03.2026 року о 00 годині 11 хвилин водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Хотинській, 45 Б у м. Чернівці із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що е відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
До суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи вище зазначені правові норми, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у її відсутність. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівників поліції, встановлено, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 внаслідок порушення нею правил дорожнього руху. Зі слів працівників поліції, вона рухалась у темну пору доби без увімкнених світлових приладів, а також під час руху, зокрема здійсненні повороту, наїхала на бордюр.
Встановлюючи законність дій працівників поліції (щодо зупинки транспортного засобу) у даному випадку, варто вказати, що наявність чи відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу має важливе правове значення для встановлення законності здійснення інших процесуальних дій працівниками поліції. 
Із відеозапису вбачається, що патрульний автомобіль рухався позаду автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 у темну пору доби. При цьому, світло ближніх фар патрульного автомобіля освічувало автомобіль «Шевроле» ззаду настільки, що не можливо встановити чи були увімкнені світлові прилади у другого автомобіля. Разом із тим видно, що при гальмуванні, задні освітлювальні прилади вмикались. Також під час повороту праворуч, водій вмикав боковий покажчик повороту. Крім того, із відеозапису не вбачається, що водій виїжджав на бордюр, як про це вказує правцівник поліції. Таким чином, відсутні підстави стверджувати про порушення будь-яких правил дорожнього руху, які можуть бути підставою для зупинки транспортного засобу та вчинення подальших процесуальних дій.
У справі №664/506/16-к ККС констатував стосовно визнання доказу недопустимим за правилом «плодів отруйного дерева», що у рішенні суду має бути чітко доведено похідний характер інформації, яка стала фактичною підставою для проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, від дій, якими були істотно порушені певні процедури, а як наслідок і право людини.
Окрім того, у відповідності до позиції КАС ВС, викладеній у постанові від 15.03.2019 за № 686/11314/17 (К/9901/15541/18), оскільки були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб, посвідчення водія, або проведення будь-яких інших дій стосовно водія є неправомірними. 
Відсутність підстав для зупинки має наслідком незаконність і подальших процесуальних дій з боку працівників поліції. В даному випадку, на підставі дослідженого відеозапису, судом не встановлено будь-яких доведених підстав для зупинки транспортного засобу. Докази, які мають похідних характер від першопричин виникнення підстав для їх збирання, як кожен окремо так і в їх сукупності, також викликають обґрунтовані сумніви у їх належності та допустимості. В свою чергу, судове рішення не може ґрунтуватись на доказах, які зібрані із порушенням встановленого порядку їх збирання, припущеннях, сумнівах чи домислах.
Що стосується проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, варто зазначати, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння встановлюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 р., де вказано, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Як було встановлено із відеозапису, встановивши ознаки алкогольного сп`яніння та висловлюючи пропозицію про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейський одразу запропонував водію пройти огляд на місці зупинки, або у закладі охорони хдоровя, або ж відмовитись від проходження огляду. На переконання судді, одночасне висловлення таких варіантів водію суперечить вимогам вищевказаної інструкції, де чітко зазначено, що огляд у найближчому закладі охорони може бути проведено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду.
Після такої пропозиції, ОСОБА_1 замислилась, та, судячи з її реакції, не знала як діяти у даній ситуації. Вона попросила зачекати, маючи намір зателефонувати комусь. Працівники поліції погодились зачекати. Разом із тим із дуже коротким інтервалом, працівник поліції неодноразово, знову і знову запитував водія чи буде вона проходити відповідний огляд, на що остання просила зачекати, від проходження огляду не відмовлялась. Тоді працівник поліції вказав, що якщо вона не бажає проходити огляд, вона може просто відмовитись і піти додому. Водій запитала, якщо вона відмовиться, то чи відпустять її працівники поліції, чи не будуть її затримувати. Останні вказали, що просто швиденько складуть протокол (не роз`яснюючи який) і звісно відпустять додому до її рідних і до її дитини.
У даній ситуації як на думку судді, так і на переконання будь-якого стороннього спостерігача, зважаючи на реакцію водія, можна стверджувати про те, що їй не був відомий порядок проходження огляду та вона не знала як діяти у даній ситуації, не розуміла, за які дії наступають відповідні наслідки. Відтак, водій потребувала додаткових роз`яснень з цього приводу. Натомість працівник поліції обмежився формальною констатацією пропозиції пройти огляд, не впевнившись, що водій розуміє наслідки відмови від проходження огляду. Крім того, на переконання судді, у певний момент, почувши прохання про надання певного часу водію, працівник поліції почав спонукати останню відмовитись від проходження огляду. Він вказував, що це право водія, яким остання може легко скористатись, що вони просто складуть протокол про відмову, не роз`яснивши правового наслідку його складання, а після складання швиденько відпустять водія додому, до сімї, де ОСОБА_1 зможе відпочити. Зазначив при цьому, що водію не доведеться вчиняти ніяких дій, не доведеться нікуди їхати та вона не буде затримана. При цьому тон та манера розмови значно помякшували наслідки вчинення такої відмови, стверджували, ніби така відмова є чимось буденним, малозначним та майже безкарним.
Довірившись обіцянці полісмена про те, що її відпустять додому, вкотре почувши пропозицію полісмена про проходження огляду на стан сп`яніння, та не розуміючи наслідків такої відмови, вкотре перепитавши полісмена про дійсність виконання ним своєї обіцянки її відпустити, під цією умовою водій погодилась із працівником поліції та вказала, що не буде проходити огляд на стан сп`яніння. Після цього працівник поліції приступив до складання відповідного протоколу.
Повертаючись до вимог Інструкції, варто зауважити, що після висловленої відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції не запропонував їй пройти огляд у закладі охорони здоровя, як того прямо вимагає вищевказана Інструкція.
У подальшому, працівниками поліції складено ряд процесуальних документів та надано водію для підпису, роз`яснивши при цьому тільки суть викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення. До матеріалів справи долучено форму направлення водія на огляд до закладу охорони здоровя, однак, як це вбачається із відеозапису, водія не ознайомлювали із змістом такого направлення, натомість вказали, що їй необхідно просто підписати всі надані ними документи.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За наведених обставин суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами.
Насамперед, досліджений відеозапис не підтверджує наявності законних підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки зафіксовані поліцейськими порушення Правил дорожнього руху (рух без увімкнених світлових приладів та наїзд на бордюр) об`єктивно не знайшли свого підтвердження. Відтак первинна процесуальна дія – зупинка автомобіля – була здійснена без достатніх правових підстав, що ставить під сумнів законність усіх подальших дій працівників поліції та допустимість отриманих унаслідок цього доказів за принципом «плодів отруйного дерева».
Крім того, судом встановлено істотне порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного ст. 266 КУпАП та Інструкцією, затвердженою наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015, а саме: поліцейський одночасно запропонував водію декілька взаємовиключних варіантів дій (огляд на місці, у закладі охорони здоров`я або відмова), чим фактично спотворив передбачену законом послідовність процедури. Після висловленої відмови від огляду на місці працівники поліції не забезпечили обов`язкової пропозиції пройти огляд у медичному закладі, що є самостійною підставою для визнання процедури недотриманою.
Окремо суд звертає увагу на те, що у суду є сумніви щодо того, чи усвідомлювала водій правові наслідки відмови у проходженні огляду, зважаючи на недостатню проінформованість щодо наслідків вчинення тих чи інши дій, а також на слова та дії працівників поліції. За таких умов висловлена відмова не може розцінюватися як однозначне, добровільне та усвідомлене волевиявлення.
З огляду на викладене, сукупність наданих доказів не усуває обґрунтованих сумнівів щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та процесуальних порушень з боку працівників поліції, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Вказані обставини, наявність процесуальних недоліків та порушень не забезпечують доведення його беззаперечної винуватості достатньою сукупностю ознак чи неспростовних презумпції, вагомих, чітких і узгоджених між собою. За таких умов, з метою недопущення можливості необґрунтованого притягнення водія до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 130, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України наказу № 1452/735 від 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», -
ПОСТАНОВИВ :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України – закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.
Суддя	С. В. Мілінчук