Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/8305/25
Провадження № 2/711/203/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2026 м. Черкаси

 
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

 
головуючого – судді Позарецької С.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Буйновській А.П.
 
за участю відповідача ОСОБА_1 ,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 уклала з АТ «Таскомбанк» договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» №002/11781446-SP від 27.09.2021, підписанням якого було акцептовано публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку та лендинговій сторінці та беззастережно приєднався до умов договору. Строк дії кредитного ліміту за цим договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонговується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або закриття поточного рахунку.
26.06.2024 між АТ «Таскомбанк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, за умовами якого ТОВ зобов`язується передати (сплатити) до АТ суму фінансування, а АТ зобов`язується відступити ТОВ права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до цього договору, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 19616грн. 86коп.: 9082грн. 00коп. загальна заборгованість по тілу кредиту; 10534грн. 00коп. загальна заборгованість по відсотках.
Як зазначено у позові, згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі, у строки і на умовах, передбачених договором.
Незважаючи на це, відповідач, як зазначено, не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строк, передбачений кредитним договором.
Таким чином, як вказує позивач, відповідач має непогашену заборгованість у вказаному розмірі за цим кредитним договором.

Крім того, у позовній заяві зазначено, що 10.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №13673-05/2023, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, відповідно до п. 8 кредитного договору.
Відповідно до п. 1 п.п. 1.8 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в т.ч. на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах ТОВ. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок у мови кредитування, права і обов`язки, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.
03.07.2023 на підставі договору факторингу №3072023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в т.ч. права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, відповідно до додатку №2 до цього договору.
27.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до цього договору, ТОФ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 13800грн. 00коп.: 3000грн. 00коп. заборгованість за основною сумою боргу; 10800грн. 00коп. заборгованість за відсотками.
Таким чином, позивач вказує, що відповідач отримала кредитні кошти, але всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, остання не виконала свого обов`язку щодо повернення позичених коштів.
Крім того, зазначено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.12.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Позивач у позовній заяві зазначає про судові витрати (попередній розрахунок): судовий збір та витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцем знаходження, забезпечення доказів (1514грн.).
Таким чином, позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 27.09.2021 у розмірі 19616грн. 86коп. та за кредитним договором від 10.05.2023 у розмірі 13800грн. 00коп., а також судові витрати.

Ухвалою суду від 11.09.2025 позовну заяву залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків позовної заяви.
Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 10.10.2025 прийнято, відкрито провадження по справі та визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи учасники не заперечували.
Відповідачем подано відзив на позов (додаткові пояснення), який прийнятий судом і, за яким просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначено, що на підтвердження укладення договору позивачем не надано жодних довідок та доказів щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі АТ “ТАСКОМБАНК”, в якій зазначено, що договір № 002/11781446-SP від 27.09.2021 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису. 
Позивачем надано лише копію заяви - анкети № 877766 від 25.09.2021, в якій відсутні посилання на будь -який договір, відсутній електронний підпис споживача, в розумінні Закону України «Про електронний цифровий підпис». Також зазначено, що позивачем в матеріали справи додано копію Правил користування платіжною карткою, яка не містить власноручного або електронного підпису відповідача, що свідчить, як вважає, що відповідач не був ознайомлений з вказаним документом. Звертає увагу суду на те, що заява-анкета № 877766 від 25.09.2021, яка не підписана відповідачем, не містить інформації щодо погодженого розміру відсотків, строків погашення заборгованості та строку надання кредиту, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи заяву-анкету № 877766 від 25.09.2021, погодився на приєднання Умов та правил надання банківських послуг, ознайомившись з ними. Так, заява - анкета №877766 від 25.09.2021 містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, а також прохання до банківської установи АТ «Таскомбанк» надавати йому електронні довірчі послуги. Проте, вказана заява не містить жодних даних про розмір кредитних коштів або розмір кредитного ліміту, право на користування якими було надано АТ «Таскомбанк» відповідачу, а також і строк кредитування та відсоткову ставку, обумовлено між сторонами, за користування кредитними коштами. Отже, в заяві та в будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати заяву-анкету №877766 від 25.09.2021 та Правила користування платіжною карткою складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Відповідач вказує, що позивачем на підтвердження надання кредиту не надано жодних первинних облікових документів, що підтверджують надання кредиту відповідачу; не надано розрахунку заборгованості по кредиту, з якого можна було б зробити висновок за який період і за якою ставкою розраховані відсотки по кредиту.
Інших доказів на підтвердження існування заборгованості позивачем не надано; не надано документів, які підтверджують факт використання грошових коштів позичальником в розмірі суми наданого кредиту, не надано належних та допустимих доказів щодо перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача.
Також у відзиві зазначено, що позивачем не надало жодних довідок та доказів щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ”ІНВЕСТРУМ", в якій зазначено, що договір № 13673-05/2023 від 10.05.2023 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про надсилання позичальнику в електронній формі даних у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. З цього кредитного договору не вбачається, що він підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який йому було надіслано.
Позивачем на підтвердження надання кредиту не надано жодних первинних облікових документів, що підтверджують надання кредиту відповідачу; не надано розрахунку заборгованості по кредиту, з якого можна було б зробити висновок, за який період і, за якою ставкою розраховані відсотки по кредиту. Інших доказів на підтвердження існування заборгованості позивачем не надано. Позивачем до суду не надано документів, які підтверджують факт використання грошових коштів позичальником в розмірі суми наданого кредиту, не надано належних та допустимих доказів щодо перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача.
На думку відповідача, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 13673-05/2023 від 10.05.2023 за період з 27.12.2023 по 31.07.2025, відповідно до якого за зазначений період загальна сума боргу складає 13800 грн. 00 коп. та складається з заборгованості за тілом кредиту 3000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 10800,00 грн., що не є зведеним документом, який не був погоджено з відповідачем і не підтверджений первинними обліковими бухгалтерськими документами. Розрахунку заборгованості проведеної первісним кредитором матеріали справи не містять.
Також відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, згідно яких можна зробити висновок, що згідно Договору факторингу від 03.07.2023 №3072023, укладеного між ТОВ “ФК ”ІНВЕСТРУМ" та ТОВ “СТАР ФАЙНЕНС ГРУПП” до Фактору перейшло право вимоги саме за кредитним договором № 13673-05/2023 від 10.05.2023 у розмірі 13800 грн. 00 коп., укладеного між ТОВ “ФК ”ІНВЕСТРУМ" та відповідачем, оскільки Позивачем в матеріалах справи не надано реєстр договорів, права вимоги з а якими відступаються.
У поясненнях відповідач вказує на те, що надані позивачем виписки по рахунку не свідчать про наявність у неї заборгованості за кредитним договором від 27.09.2021.

Позивачем подано відповідь на відзив, яка прийнята судом. Просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви та норми чинного законодавства. Не погоджується із доводами відповідача, що викладені у відзиві на позов. Позивач вважає, що ним доведено факт укладання відповідачем кредитних договорів в електронній формі та підписання договорів з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач, як на його думку, намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до умов укладеного договору №13673-05/2023 від 10.05.2023: п.1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до п.1.2 Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 10.05.2023. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 03.05.2024. Згідно з п.1.4.1. процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору.
Акцептована відповідачем публічна пропозиція разом з заявою-анкетою №877767 складають договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», а саме Кредитний договір № 002/11781446-SP від 27.09.2021.
При укладанні договору, відповідач самостійно внесла особисті дані, надала фото документу, що посвідчує особу, а також довідку про реєстрацію місця проживання особи. Отже, ОСОБА_1 повністю усвідомлювала свої дії та здійснила волевиявлення щодо укладання договору. Зазначене, також підтверджується, як вважає позивач, і положеннями договору, який відповідач власноруч підписала, зокрема, п. 2, п. 3 кредитного Договору. Окрім того, посилання відповідача на відсутність погодженої суми/ліміту коштів є помилковим, адже п.1.2.3 кредитного договору встановлено кредитний ліміт в сумі 100000,00 грн., а умови договору передбачають користування кредитними коштами з картки, а не одноразову видачу фіксованої суми коштів. При підписанні кредитного договору, відповідач також посвідчила свою обізнаність щодо умов кредитування в частині нарахування відсотків, які розміщено на сайті первісного кредитора у відкритому доступі (Розділ 7 Публічної пропозиції (оферти) АТ «ТАСКОМБАНК»), про що зазначено в п. 2 кредитного договору №002/11781446-SP від 27.09.2021. Зазначені умови діяли на момент укладання кредитного договору.
Позивач зазначає, що відповідачем при підписанні кредитних договорів не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів.
Інші процесуальні заяви сторонами подані не були.
В судове засідання позивач/його представник не з`явились, будучи неодноразово належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, незважаючи навіть на визнання явки в судове засідання позивача обов`язковою (з можливістю участі в режимі відеоконференції). Вкотре, 04.02.2026 представником позивача подана заява про розгляд справи за її відсутності. Просить позовні вимоги повністю задовольнити.
В судовому засіданні відповідач просила позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на доводи відзиву на позов та додаткові письмові пояснення.
Враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:
як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно зі ст. 652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).
До того ж, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Статтею 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». 
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 уклала з АТ «Таскомбанк» договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» №002/11781446-SP від 27.09.2021, підписанням якого було акцептовано публічну пропозицію АТ «Таскомбанк». Зокрема, заява-анкета №877766 містить анкетні (персональні дані) дані позичальника ОСОБА_1 , а також зазначено наступне: «цією заявою-анкетою приєднуюсь до публічної пропозиції в цілому (вступної частини, частини 1 та 2) та: визнаю, що при здійсненні між мною та банком подальшої електронної взаємодії через мобільний додаток, всі правочини (у тому числі, але не виключно заяви на відкриття рахунків, угоди про отримання споживчого кредиту, угоди про розміщення вкладів, інші заяви, договори, угоди, листи, повідомлення, розрахункові документи тощо) можуть вчинятися банком з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналогу печатки банку, зразок яких наведено в частині 1 публічної пропозиції; мною з використанням удосконаленого електронного підпису, що створюється відповідно до умов договору. Прошу банк надати мені наступні банківські, фінансові та інші послуги, зокрема надати електронні довірчі послуги, що включають створення мого удосконаленого електронного підпису на будь-яких правочинах та документах, що адресовані банку або третім особам (які мають право використовувати мобільний додаток) та доступні (формуються) з використанням мобільного додатку; для створення мого удосконаленого електронного підпису я засвідчую генерацію ключової парти з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (MFYWEAYHKoZIzJOCAQYFK4EEAAoDQgAEmutTTdI.5aaLnP6Fy7g5GL5o0+gc2+g+yKtYBх/iddPizvvTMZTBufTFrI.20yZgbk3UJKZ9Wwn9AyBgY4og6oxg==). Я підтверджую, що створений удосконалений електронний підпис є аналогом мого власноручного підпису та його накладення, що ініційоване мною в мобільному додатку буде мати рівнозначні юридичні наслідки з накладенням мого власноручного підпису на правочини та документи складені на паперових носіях; відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України на моє ім`я (далі рахунок); надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку з межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в Тарифах та складає 100000грн., з урахуванням умов, визначених в публічній пропозиції ……; надавати інші банківські, фінансові та інші послуги після отримання від мене відповідних ініціатив (заяв, підписання правочинів та інших документів) щодо надання таких послуг, в порядку, передбаченому публічною пропозицією. Цим підтверджую, що перед підписанням цієї заяви-анкети я ознайомився з публічною пропозицією разом з додатками, в т.ч. але не виключно, Тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті банку: https:// tascombank.ua/та лендинговій сторінці:https:// sportbank.com.ua/ посилання на примірник якої, разом з додатками я отримав в мобільному додатку «Sportbank», з якою я повністю згоден, зміст розумію, положення якої зобов`язуюсь неухильно дотримуватися. В цьому випадку, датою отримання публічної пропозиції вважається дата, з якої в мобільному додатку стає доступним текст публічної пропозиції (посилання на її примірники). Проект цієї заяви-анкети та публічна пропозиція був наданий мені банком та підписані мною заява та публічна пропозиція відповідають наданим проектам; після дотримання банком від мене цієї заяви-анкети про приєднання до публічної пропозиції та підписання банком цієї заяви-анкети, публічна пропозиція разом з додатками та цієї заявою-анкетою, будуть складати Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank про функціонування ощадного рахунку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що укладений між мною та банком (далі договір)…».
Крім того, зазначено: «мені відомо про те, що вказаний у цій заяві-анкеті про приєднання поточний рахунок, забороняється використовувати для здійснення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності; письмові розпорядження підписуватимуться мною або уповноваженою мною особою за довіреністю. При цьому, при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток розрахункові документи будуть підписуватися виключно мною з накладенням (створенням) УЕП; ця заява-анкета є, також заявою про відкриття рахунку; я отримала від банку свій примірник заяви-анкети про приєднання та реквізити платіжної картки; після здійснення банком процедури ідентифікації/верифікації моєї особи та отримання банком від мене цієї заяви-анкети про приєднання, підписання банком цієї заяви-анкети, між мною та банком буде укладено договір».
Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати, що між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 не був укладений кредитний договір № 002/11781446-SP від 27.09.2021.
Доводи позивача щодо укладання цього договору, отримання відповідачем у користування кредитних коштів та користування ними, відповідачем спростовані не були. На запитання головуючого судді в судовому засіданні по цій справі стосовно здійснення запиту до позивача та/чи банківської установи щодо перевірки обставин перерахування/не перерахування на рахунок із використанням картки (чи отримання в касі установи) грошових коштів за цим договором, - остання заперечила.
Відповідно до наданих позивачем виписок по особовим рахункам кредитного договору №002/11781446-SP, які досліджені під час розгляду справи, вбачається, що АТ «Таскомбанк» на ім`я ОСОБА_1 був відкритий рахунок, номер якого вказаний у заяві-анкеті, - НОМЕР_1 . Крім того, встановлено, що протягом періоду з 27.09.2021 (дата укладення кредитного договору) по 26.06.2024 (дата укладення договору факторингу) в межах визначеного кредитного ліміту, відповідач користувалася кредитними коштами на різного роду споживчі цілі. Також банківською установою здійснювалося нарахування відсотків по вказаному кредитному договору, проводились інші операції. Зокрема, вбачається, що було сплачено 1093грн. 01коп. відсотків. Слід також зазначити, що сам по собі факт сплати/списання відсотків з рахунку у банківській установі, при користуванні особою карткою, не міг залишитися поза увагою користувача рахунку та картки, а тому ОСОБА_1 знала про вчинені банківські операції і доказів на спростування таких обставин суду не надала. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Доводи відповідача про те, що за цим кредитним договором відсутня заборгованість, враховуючи зазначене у виписці: «списання заборгованості по кредитному договору №002/11781446-SP від 27.09.2021 зг. Протокольного рішення №250723 від 25.07.2023», є помилковими і не свідчать про відсутність відповідної заборгованості, оскільки в результаті переходу права грошової вимоги, ці кошти з бухгалтерського балансу клієнта ОСОБА_1 у АТ «Таскомбанк» списані і перейшли на баланс фактора ТОВ «ФК «ЄАПБ», враховуючи наявність договору факторингу від 26.06.2024 і тому вони не обліковуються у первісного кредитора, бо він вже не має права вимоги до боржника.
Крім того, оскільки позивачем не доведені обставини щодо процентної ставки, яка б була визначена умовами кредитного договору, враховуючи надані докази, то у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача процентів у розмірі 10534грн. 00коп., слід відмовити. Між тим, враховуючи, що за даними виписки по рахунку відповідачем на користь АТ «Таскомбанк», як первісного кредитора, були сплачені відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 1093грн. 01коп., то ці кошти, як на думку суду, підлягають відрахуванню від суми заборгованості по тілу кредиту: 9082,86 – 1093,01 = 7989грн. 85коп. При цьому, кошти 1093грн. 01коп. слід зарахувати в рахунок повернення тіла кредиту. Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором №002/11781446-SP від 27.09.2021 саме у розмірі 7989грн. 85коп. Суд вважає, що незважаючи на заперечення відповідача щодо укладення кредитного договору, факту отримання та користування кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, але дослідженими доказами, у тому числі і відомостями з банківських виписок встановлено, що вона кредитними коштами користувалася протягом певного періоду і їх кредитору як первісному, так і новому (позивачу) не повернула. 
Крім того, встановлено, що 26.06.2024 між АТ «Таскомбанк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, за умовами якого ТОВ зобов`язується передати (сплатити) до АТ суму фінансування, а АТ зобов`язується відступити ТОВ права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. 
На виконання умов Договору факторингу від 26.06.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило АТ «Таскомбанк» кошти в розмірі 3080334 грн. 23 коп., що підтверджується платіжним документом № 21522 від 26.06.2024.
Відповідно до Додатку №1 до цього договору, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 19616грн. 86коп.: 9082грн. 00коп. загальна заборгованість по тілу кредиту; 10534грн. 00коп. загальна заборгованість по відсотках.
Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким, чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України).
Водночас, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.
Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт 57). Відповідно до статті 1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/16579/20 від 07.09.2022 (п. 9.5).
Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 909/968/16 від 11.09.2018 (п. 59, 60).
При цьому, на час розгляду справи кредитний договір від 27.09.2021 та договір факторингу від 26.06.2024 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані. Крім того, доводи відповідача про недоведеність укладення договору факторингу між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 26.06.2024 спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами. 

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.05.2023 № 13673-05/2023, то суд зазначає наступне:
10.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №13673-05/2023, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W1283 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що вказаний у договорі, відповідно до п. 8 кредитного договору. Невід`ємною частиною договору є й додаток №1 до кредитного договору Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту, які також підписані електронним підписом позичальника. Слід зазначити, що п.2 кредитного договору передбачені положення щодо порядку укладання договору. Зокрема, зазначено, що перед укладанням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із передбачених способів.
Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки.
Договором, зокрема п.1 передбачено наданні кредиту у розмірі 3000грн. 00коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, та на умовах, визначених цим договором. Кредит споживчий, наданий 10.05.2023 на строк 365 днів; строк погашення 03.05.2024. Процентна ставка становить 2,50% в дань та застосовується у межах строку кредиту.
Крім того, п.1 договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, уключаючи використання реквізитів платіжної картки №4041-70хх-хххх-0020, протягом одного робочого дня з дня рішення про видачу кредиту.
Відповідно до п.3 кредитного договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф/пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок Фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок) включно.
03.07.2023 на підставі договору факторингу №3072023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в т.ч. права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, відповідно до додатку №2 до цього договору.
27.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до цього договору, ТОФ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 13800грн. 00коп.: 3000грн. 00коп. заборгованість за основною сумою боргу; 10800грн. 00коп. заборгованість за відсотками.
Крім того, встановлено, що на виконання умов Договору факторингу від 27.12.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Стар Файненс Груп» кошти в розмірі 1709122грн. 68 коп., що підтверджується платіжним документом № 20650 від 28.12.2023.
Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, про що зазначено вище, суд вважає, що до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» стосовно заборгованості боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.05.2023 №13673-05/2023. На думку суду, доводи заперечень проти цього відповідача, які викладені у відзиві на позов та в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження.
На час розгляду справи кредитний договір від 10.05.2023 та договори факторингу від 03.07.2023 і від 27.12.2023 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що тіло кредиту 3000грн. 00коп. та нараховані проценти за користування кредитними коштами у розмірі 10800грн. 00коп. відповідачем сплачені не були ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, тобто позивачу. 
При цьому, суд звертає увагу, що на суму кредиту 3000грн. 00коп., 360 календарних днів користування кредитними коштами та застосовуючи денну процентну ставку 2,50%, загальний розмір процентів, які повинна була сплатити відповідач, становить 27000грн. 00коп., що передбачено й у графіку платежів. Між тим, заборгованість за процентами, право вимоги на яку набув позивач, становить 10800грн. 00коп. Отже, суд розглядає справу відповідно до ст. 13 ЦПК України, тобто в межах пред`явлених позовних вимог та наявних доказів. При цьому, відповідачем ОСОБА_1 не спростовано ні розмір боргу, ні порядок і спосіб його нарахування, а також не спростовані й доводи позивача та надані ним докази про те, що платіжна картка № НОМЕР_2 хх-хххх-0020, яку позичальник вказала у кредитному договорі, їй належить і на рахунок по цій картці були зараховані грошові кошти у розмірі 3000грн. 00коп. (за загальновідомими обставинами номер картки за кодом НОМЕР_2 ідентифікується із банківською установою АТ «Перший український міжнародний банк»). 
Також, суд не погоджується із доводами відповідача про те, що відсутні докази про укладання нею вище вказаних кредитних договорів, як і не доведено обставини про отримання нею грошових коштів у кредит. Так, за обставинами справи та дослідженими доказами, встановлено зворотне: кредитні договори укладені у спосіб і порядку, що відповідає нормам чинного законодавства; укладаючи договори, відповідач усвідомлювала та підтвердила, що умови договорів для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими; підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договорів не заявляла додаткових вимог щодо умов спірних договорів та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту. Судом встановлено, що при укладенні договорів, кредитори надавали відповідачу в повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при їх укладенні остання не висловила. Також відповідач не відмовилася від укладення договорів в спосіб та порядку, які передбачені законодавством. Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мала б наслідком виникнення заборгованості.
Крім того, суд звертає увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним.
Такі висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 07.04.2021 у справі №301/1310/16-ц, від 17.02.2021 у справі № 2607/8459/12, від 16.01.2021 у справі №441/1325/16-ц, від 23.11.2022 у справі № 757/63756/18.
Отже, враховуючи зазначене, суд переконаний в тому, що вказані вище кредитні договори були укладені відповідачем ОСОБА_1 , нею прийнята пропозиція кредиторів, а також умови договорів, які підписані відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не повернувши кредитні кошти (проценти) у повному обсязі, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.09.2021 підлягають до часткового задоволення, а за кредитним договором від 10.05.2023 – до повного задоволення, з огляду на вище викладене.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028грн. 00коп., який сплачений відповідно до платіжної інструкції №128199 від 12.08.2025 (стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості 13800грн. 00коп. за договором від 10.05.2023, які задоволені у повному розмірі).
Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором від 27.09.2021 задоволені частково на 40,73%, то із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1233грн. 30коп., тобто пропорційно задоволених вимог (сплачено за платіжною інструкцією №135278 від 19.09.2025 у сумі 3028грн. 00коп.).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри буд. 30, м. Київ) заборгованість за договором № 002/11781446-SP від 27.09.2021: 7989грн. 85коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, а також судовий збір – 1233грн. 30коп., а всього – 9223грн. 15коп.
В іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри буд. 30, м.Київ) заборгованість за договором № 13673-05/2023 від 10.05.2023: 3000грн. 00коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 10800грн. 00коп. – заборгованість за відсотками, а також судовий збір - 3028грн. 00коп., а всього - 16828грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 16.02.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька