Справа № 587/750/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202605560000018 від 30 січня 2026 року по обвинуваченню 

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , невійськовозобов`язаного, раніше судимий 29 липня 2024 року вироком Сумського апеляційного суду за ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в сум 51 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки;

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, 

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування встановлено, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Так, вироком Сумського апеляційного суду від 29 липня 2024 року ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 03 роки. 
13 жовтня 2025 року ОСОБА_5  ознайомлено під підпис та роз`яснено умови відбування додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме позбавлення права керування транспортними засобами та в разі порушення вироку суду, попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України.
Відповідно до інформації, наданою Управлінням патрульної поліції в Сумській області ДПП, посвідчення водія вилучено працівниками управління патрульної поліції в Сумській області 13.10.2025 у зв`язку з виконанням вироку у частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки та 14.10.2025 передано до Територіального сервісного центру МВС України №5946 на зберігання.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру МВС станом на 17.02.2026, посвідчення водія серія НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має статус «зданий на збереження». Разом з тим, ОСОБА_5 значиться серед позбавлених права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 34 КВК України засуджений до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю зобов`язаний виконувати судове рішення, у даному випадку утримуватись від керування транспортними засобами відповідно до вироку Сумського апеляційного суду від 29 липня 2024 року.
Згідно з ч. 2 ст. 35 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю є невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 34 цього Кодексу.
Отже, ОСОБА_5 достовірно знаючи про наявність вказаного вище вироку суду, який набрав законної сили, та будучи ознайомлений з ним, з метою невиконання вироку суду щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати та не виконуючи покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 34 КВК України, 22.01.2026 близько 11:30 год. здійснив керування транспортним засобом марки ВАЗ 2102 з д.н.з НОМЕР_3 рухаючись в с. Токарі Сумського району Сумської області.
У цей час, в ході патрулювання на службовому автотранспорті Suzuki Vitara 19-1306 в населеному пункті с. Токарі Сумського району, поліцейським офіцером громади, був помічений автомобіль марки ВАЗ 2102 з д.н.з НОМЕР_3 в якого були виявлені технічні несправності, які забороняють його експлуатацію згідно з Правилами дорожнього руху, у зв`язку із чим, транспортний засіб був зупинений.
Під час перевірки анкетних даних водія за базою ІПНП встановлено, що водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 керує транспортним засобом без дійсного страхового поліса ОСЦПВ, у зв`язку із чим, відносно останнього була винесена адміністративна постанова за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що підтверджується постановою ЕНА №6548032.
Додатково в ході перевірки встановлено, що водій марки ВАЗ 2102 з д.н.з НОМЕР_3 ОСОБА_5 . Сумським апеляційним судом, був позбавлений права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки, у зв`язку із чим, відносно останнього була винесена адміністративна постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що підтверджується постановою ЕНА №6548116.
Таким чином, засуджений  ОСОБА_5 будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме позбавлення права керування транспортними засобами, а також, будучи письмово попередженим про наслідки ухилення від відбування цього виду покарання, зокрема з можливістю бути притягнутим за такі дії до кримінальної відповідальності, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи необхідність відбування призначеного йому вироком суду покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме позбавлення права керування транспортними засобами, при цьому маючи реальну можливість його відбувати, з метою ухилення від відбування покарання, вчинив умисні протиправні дії, які виразилися у порушенні заборони керувати транспортним засобам. 
Дії обвинуваченого  ОСОБА_5 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме позбавлення права керування транспортними засобами.
27 лютого 2026 року між обвинуваченим  ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 та прокурором Сумської окружної прокуратури ОСОБА_6 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 469, 472 КПК України.
Зі змісту даної угоди слідує, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 389 КК України. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести  ОСОБА_5 . 
Так, відповідно до умов угоди, сторони враховуючи тяжкість кримінального проступку, обставини справи, особу обвинуваченого  ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, пенсіонер та пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, погодили покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 1 ст. 389 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду. 
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження, а також наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений  ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389КК України, яке відповідно до статті 12 КК України належить до кримінальних проступків.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам Кримінально-процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачена вказала, що вона розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження даної угоди, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.
Захисник обвинуваченого  ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам закону.
Суд шляхом проведення опитування прокурора, обвинуваченого у кримінальному провадженні, його захисника, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим та цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченої винуватості.
Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, суд дійшов висновку про можливість її затвердження.
Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Крім того, суд зазначає про необхідність застосування положень ст. 71 КК України та остаточно призначити покарання  ОСОБА_5 у виді 1 року пробаційного нагляду, а вирок Сумського апеляційного суду від 29.07.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 51000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, виконувати самостійно.
Відповідно до ст.59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Відповідно вимог ч.2 ст.59-1КК України суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати, речові докази – відсутні.
Запобіжний захід не обирався і підстави для його обрання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368,370,373,374,475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2026 року укладену між обвинуваченим  ОСОБА_5 , з участю його захисника  ОСОБА_4 , з одного боку, та прокурором Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з іншого.
Визнати винним  ОСОБА_5 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року пробаційного нагляду.
На підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання  ОСОБА_5 у виді 1 року пробаційного нагляду, а вирок Сумського апеляційного суду від 29.07.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 51000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, виконувати самостійно.
Відповідно до ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на  ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід  ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Речовий доказ: оптичний DVD-R диск з відеозаписом із нагрудного відео реєстратора поліцейського від 22.01.2026, долученого до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1