Справа № 183/5249/25
№ 2/183/2023/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про:
- стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №05505-07/2024 від 06 липня 2024 року в загальному розмірі 16 700 грн, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,
В С Т А Н О В И В:
у травні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі - позивач) звернулось до суду з цим позовом, у якому, окрім позовних вимог просило стягнути з відповідача також і судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору - 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу - 7 000,00 грн.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 06 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (надалі - Первісний кредитор, Товариство) та ОСОБА_1 (надалі - відповідач, Позичальник) укладено Договір про надання фінансового кредиту № 05505-07/2024 (надалі - Кредитний договір, Договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачеві фінансовий кредит в розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачеві грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач не виконав умов кредитного договору, не виконав свої зобов`язання, не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з несплатою платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 24 вересня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № 24092024. Згідно з вищевказаним Договором та відповідно до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 05505-07/2024 від 06 липня 2024 року. 
Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед Позивачем становить 16 700,00 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту - 5 000 грн; заборгованість за відсотками - 6 075 грн.
Також, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 7 000,00 грн на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року та замовлення до вказаного Договору, що підтверджується детальним описом наданих послуг, рахунком на оплату. Зокрема надано послуги з: Усна консультація Клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 0 год 30 хв; Ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год 00 хв; Погодження правової позиції Клієнта у справі 0 год 30 хв; Складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта 3 год 30 хв; Подання заяви до суду від імені Клієнта 1 шт.
Постановленою суддею ухвалою від 18 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху. недоліки позовної заяви усунуто 19 червня 2025 року.
Постановленою суддею ухвалою від 23 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов.
Копію ухвали в електронному виді отримано відповідачем 25 червня 2025 року /а.с.53а/.
27 жовтня 2025 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій представником позивача зазначено про описку в позовній заяві щодо номеру та дати кредитного договору та вірними датою та номером кредитного договору, за яким наявна заборгованість в розмірі 16 700,00 грн є 06 липня 2024 року № 05505-07/2024 /а.с.65/.
Постановленою судом ухвалою від 04 листопада 2025 року витребувано докази у справі за клопотанням представника позивача у виді інформації про належність платіжного засобу та зарахування коштів. 16 грудня 2025 року отримано докази на виконання ухвали.
02 лютого 2026 року подано клопотання представника відповідача про ознайомлення зі справою.
08 квітня 2026 року надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просить відмовити у позові з огляду на відсутність доказів укладення кредитного договору, неможливість використання, як доказу розрахунку заборгованості та невідповідність даних розрахунку вимогам позову. Наголосив на не співмірності витрат на правову допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Відповідач, його представник у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача, його представника не надходило.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом установлено, що від імені ОСОБА_1 до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» подана Заявка-анкета Клієнта на отримання фінансового кредиту, в якій вказана персональна інформація ОСОБА_1 , окрім іншого: РНОКПП НОМЕР_1 ; Адреса електронної пошти; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Номер телефону НОМЕР_2 ; Номер картки отримувача НОМЕР_4. Заявку подано 06 липня 2024 року та підписано одноразовим ідентифікатором W2576 /а.с.12-13/.
06 липня 2024 року о 01:48 за номером телефону НОМЕР_2 проведено ідентифікацію особи та надіслано одноразовий ідентифікатор W2576.
Також 06 липня 2024 року одноразовим ідентифікатором W2576 від імені ОСОБА_1 підписаний Паспорт споживчого кредиту ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», де викладена Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому строк кредиту 120 днів, сума 5 000,00 грн, спосіб - безготівковим шляхом переказу; процентна ставка, відсотків річних 1,50% в день, що становить 547,50% річних.
06 липня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 05505-08/2024, підписаний Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2576, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачеві фінансовий кредит в розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 06 липня 2024 року. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 02 листопада 2024 року. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)Д х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за кредитом (сума всіх нарахувань згідно Графіку платежів до цього Договору); ЗРК - загальний розмір кредиту (вказаний в п.1.1. Договору); 1 - строк кредитування у днях (вказаний в п.1.2 Договору). Загальні витрати, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту станом на день його оформлення вказуються в Графіку платежів до цього Договору. Порядок укладання кредиту врегульований п. 2 Договору, зокрема передбачена ідентифікація клієнта та верифікацію його з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, введення особистого або фінансового номеру телефону та підтвердження його шляхом введення коду з смс-повідомлення, або прийняття вхідного дзвінку від Товариства з одноразовим кодом та підтверджує відповідну дію, отримання та подання клієнтом заявки, натискання кнопки «Підписати», отримання вхідного дзвінка на номер телефону та вводить отриманий одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Клієнт вводить у відповідне поле.
Також, 06 липня 2024 року ОСОБА_1 підписом одноразовим ідентифікатором W2576 погоджено графік платежів /а.с.23/ та інформаційне повідомлення /а.с.24/, як додаток до Договору кредиту.
06 липня 2024 року о 01:50 на рахунок ОСОБА_1 , який обслуговується за допомогою банківської карти № НОМЕР_4 у АТ «ПУМБ» ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» через ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» видано кошти в розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується Довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» та відповіддю АТ «ПУМБ» на ухвалу суду /а.с.28/.
24 вересня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договору факторингу № 24092024 від 24 вересня 2024 року. Згідно з вищевказаним Договором та відповідно до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» /а.с.29-34/.
24 вересня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем складено акт приймання-передачі письмового та електронного Реєстру Боржників /а.с.35/, 24 вересня 2024 року позивачем оплачено плату за відступлення права вимоги. 
Згідно з витягом з Реєстру Боржників, укладеного між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем за № 3194 передане право вимоги зо відповідача за договором № 05505-07/2024 на суму 16 700,00 грн/а.с.34, зворот/.
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача, складеним ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» /а.с.25, зворот-26/ та Реєстру боржників до договору факторингу № 23122024 заборгованості відповідача перед позивачем на 24 вересня 2024 року становить 16700,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн; заборгованість за відсотками 450,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками 5 625,00 грн; штрафи 5 625,00 грн. Відсотки нараховані за 81 день та з розрахунку 75 грн у день.
Листом від 24 вересня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» повідомило позивача про відступлення права вимоги /а.с.25/.
21 травня 2025 року позивачем відповідачеві направлено досудову вимогу про сплату заборгованості у розмірі 16 700,00 грн /а.с.36/ 
Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Щодо врахування відзиву, то за ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки відповідачем та його представником пропущено строк подання відзиву на строк більше 4 місяців, не обґрунтовано причин його пропуску то суд не приймає до уваги доводи відзиву та вирішує справу за наявними матеріалами.
Щодо укладення договору.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до статті 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відтак суд висновує про існування між первісним кредитором та відповідачем кредитних відносин. При цьому, оскільки суду надано й судом отримано докази перерахування на банківський рахунок саме відповідача коштів у розмірі та у строк, передбачений договором, суд висновує про те. що первісним кредитором кредитний договір виконаний та у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.
Щодо переходу права вимоги, то за п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Так, позивачем надано всі докази, що підтверджують відступлення та подальший перехід від Первісного кредитора до позивача прав вимоги за Кредитним договором, документи, що засвідчують право вимоги у виді кредитного договору та додатків. Умовами договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання Договору Факторингу, обсяг вимог, що переходить підтверджується реєстром боржників. Відтак, суд висновує, що позивач, як правонаступник кредитора у зобов`язанні, довів факт переходу до нього права вимоги до відповідача за спірним Кредитним договором та набув прав вимагати від відповідача належного виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, штрафних санкцій.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановленні судом обставини, перевіривши розрахунок заборгованості умовам договору та вимогам арифметичної вірності, враховуючи відсутність доказів повернення кредитних коштів, сплати відсотків, суд висновує, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Кредитного договору, зобов`язань перед Банком та позивачем, як правонаступником кредитора у зобов`язанні, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту.
Перевіряючи розмір процентів за договором, нарахованих позивачем умовам самого договору, суд ураховує таке.
Положеннями Кредитного договору визначено строк кредитування 120 днів з дати надання (п.1.2), денну процентну ставку 1,5% (п.1.4.1), право Товариства вимагати дострокового повернення кредиту у випадку неналежного виконання договору у строк більше 1 місяця (п.4.1.2).
З наданого розрахунку вбачається, що проценти нараховані за 81 днів по 75 грн (5000 * 1,5 / 100) щоденно, тобто на суму 6 075,00 грн у період 06 липня 2024 року - 24 вересня 2024 року.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно з Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року).
Проте, згідно з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 1 згідно з Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року).
Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Згідно з карткою документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили 24 грудня 2023 року. Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати такі значення: в період часу з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року (120 днів) 2,5%; 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року (120 днів) 1,5%; з 20 серпня 2024 року - 1%.
Відтак, позивачем правомірно нараховані проценти по 19 серпня 2024 року (45 днів) у розмірі по 75,00 грн щоденно, тобто на суму 3 375,00 грн. Водночас, з 20 серпня 2024 року первісним кредитором неправомірно, у порушення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», нараховані проценти по 75 грн щоденно на суму 2 700,00 грн й в цей період проценти мали бути нараховані за денною ставкою 1 % (50 грн, з розрахунку 5 000,00 грн * 1 / 100), тобто на загальну суму 1 800,00 грн (50,00 грн * 36 днів).
За таких обставин в частині процентів позов підлягає задоволенню частково на суму 5175,00 грн (3375,00 + 1800,00).
Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги статті 137 ЦПК України, котрими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зауважила на тому, які докази, є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18 зроблено такий правовий висновок: «Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року /а.с.38,зворот/, замовлення № 0103 від 15 квітня 2025 року /а.с.39/, детальний опис наданих послуг від 09 травня 2025 року у виді усної консультації 30 хв, ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год, погодження правової позиції 30 хв, складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год 30 хв /а.с.39,зворот/, рахунок на оплату від 25 квітня 2025 року на суму 7 000,00 грн /а.с.40/, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю /а.с.39,зворот/, ордер серії ВС № 1266140 /а.с.41/.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У зв`язку з наведеним, суд може обмежити розмір судових витрат на професійну (правничу) допомогу з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.
Так, суд ураховує, що доказів на підтвердження сплати позивачем представникові коштів на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн суду не надано. Суд зауважує, що позивач у позовній заяві не заявляв клопотання про надання додаткового строку для подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу. Однак суд ураховує й те, що умовами Договору про надання правничої допомоги встановлено оплату Клієнтом вартості наданих послуг на підставі виставленого рахунку, який оплачується не пізніше 30 днів з моменту отримання.
Разом з тим, у питанні критеріїв, які застосовуються при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд дотримується висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Верховний Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, суд ураховує, що ст. 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини, у п. 80 Рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01) вказав, що відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру, у п. 34 Рішенні у справі «Гімадуліна та інші проти України» (Заяви №№ 30675/06, 30785/06, 32818/06, 34468/06 та 49001/06), яке набуло статус остаточного 20 березня 2010 року, та у п. 268 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04), яке набуло статус остаточного 02 червня 2014 року, п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11) від 26 лютого 2015 року нагадав, що відповідно до його практики заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
У п. 154 Рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» судом висвітлене нагадування, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, пункт 2 правила 60 Регламенту передбачає, що будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має зазначати конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково. Також вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову, проведення у справі чотирьох судових засідань, подання представником позивача заяви про розгляд справи без його участі, суд, з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, вбачає наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, з 7 000,00 грн до 3 000,00 грн, оскільки розмір витрат на правову допомогу є вочевидь не співмірним ціні позову та не розумним.
Також, оскільки позов задоволено на суму 10 175,00 грн з заявлених 16 700,00 грн (60,93%), з відповідача на користь позивач слід стягнути 1 827,90 грн витрат на правничу допомогу.
Оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то з відповідача на користь позивача також слід стягнути 1 475,97 грн (2 422,40 * 60,93).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 05505-07/2024 від 06 липня 2024 року, яка утворилась станом на 21 травня 2025 року, у розмірі 10 175 (десять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з якої: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн; заборгованість за відсотками - 5 175,00 грн.
У решті позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати в розмірі 3 303 (три тисячі триста три) гривні 78 копійок, які складаються з витрат зі сплати судового збору в сумі 1475,97 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 1 827,90 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду складене та підписане 20 квітня 2026 року.

Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код в ЄДРПОУ 35234236; р/р НОМЕР_5 , банк отримувача - АТ «Креді Агріколь Банк»; юридична адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя         Д. О. Парфьонов