ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/1064/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.
секретар судового засідання Герасименко Ю.С. 

За участю представників учасників справи:
від ТОВ «ЛІБЕРТА НОВА» - адвокат Томашевський Р.М.
від ТОВ «УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ» - адвокат Павлюк А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРТА НОВА»
на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2025 (повний текст складено та підписано 07.10.2025, суддя Рога Н.В.)
у справі №916/1064/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРТА НОВА»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ»
про визнання припиненими зобов`язань, витребування майна та стягнення

ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІБЕРТА НОВА" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" в якому просило:
- визнати припиненими з 03.01.2025 зобов`язання сторін по Договору оренди №20/11/2023, укладеному 20.11.2023 між ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" та ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ", у зв`язку із одностороннім розірванням договору; 
- витребувати у ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" на користь ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" обладнання- - Екструдерної лінії по виробництву труб з пластмаси (РЕ) діаметром від 180 до 500 мм (в т.ч переробки пластмас, полімерних матеріалів) модель TPW-500 PE, заводський номер #TWOD-1209, фірми - BLUE OCEAN INTERNATIONAL GROUP LTD, KHP 2005 року з усіма комплектуючими; 
- стягнути з ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" на користь ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" заборгованість за Договором оренди №20/11/2023 від 20.11.2023 у сумі 51 622 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.10.2025 по цій справі у задоволенні позову відмовлено повністю.
В мотивах оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня заборгованість з орендної плати за укладеним з позивачем договором, а навпаки існує переплата. З огляду на таке, а також з урахуванням того, що відповідач продовжує використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням, сплачує орендну плату, що свідчить про його намір продовжувати орендні правовідносини, а позивач не навів доказів значного позбавлення його того, на що він розраховував під час укладення договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору, та відповідно витребування майна у відповідача. 
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне: 
- суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано не взяв до уваги наданий позивачем доказ, який свідчить про наявність у відповідача заборгованості за укладеним між сторонами договором оренди;
- вирішуючи питання про наявність підстав для припинення договору та витребування обладнання, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позивача з приводу того, що орендар допустив порушення прострочення оплати за договором оренди більше ніж на 2 місяці, що є самостійною підставою для розірвання договору, незалежно від подальшої оплати заборгованості;
- поза увагою суду першої інстанції залишено доводи про те, що позивач не має намір продовжувати орендні відносини та розірвав договір у встановленому договором та законом порядку; 
- на думку апелянта, він не зобов`язаний доводити значне позбавлення його того, на що воно розраховувало під час підписання договору оренди чи наводити докази завдання шкоди діями відповідача, оскільки сторони у договорі прямо передбачили можливість розірвання договору, за умови прострочення оплати орендних платежів понад 2 місяці поспіль; 
- скаржник також вважає, що наданий ним наряд-замовлення на виробництво труб є належним та допустимим доказом, оскільки містить інформацію щодо предмету доказування та отриманий позивачем у встановленому законом порядку, однак був безпідставно не взятий судом першої інстанції до уваги.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 відкрито апеляційне провадження у цій справі та призначено справу до розгляду на 14.01.2026.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, та не спростовано позивачем, що у відповідача, як на дату отримання наявних в матеріалах справи спірних повідомлень від орендодавця, так і на момент звернення останнього до суду з позовом по даній судовій справі, була відсутня будь-яка заборгованість з орендної плати за договором.
На переконання відповідача, місцевим господарським судом було обґрунтовано не взято до уваги наданий позивачем доказ, на підтвердження обсягів виготовленої продукції у березні 2024, оскільки він не є належним та допустимим. 
Відповідач вважає, що у спірних правовідносинах відсутнє істотне порушення орендарем умов договору, а тому є правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для розірвання договору. 
Також відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу додано клопотання про зупинення провадження у справі в якому останній просить провадження у справі №916/1064/25 зупинити до набрання рішенням у справі №916/4026/25 законної сили. 
В обґрунтування даного клопотання відповідач зазначає, що передане йому позивачем за договором оренди майно, безпідставно вибуло із володіння ТОВ «УКРГАЗИФІКАЦЯ ПІВДЕНЬ», та наразі товариство витрачає значні кошти на сплату орендних платежів позивачеві. Наведене, стало підставою для звернення із позовом до суду про визнання недійсним Договору купівлі-продажу обладнання та зобов`язання ТОВ «ЛІБЕРТА НОВА» повернути ТОВ «УКРГАЗИФІКАЦЯ ПІВДЕНЬ» майно.
На переконання відповідача, у разі доведення ТОВ «УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ» в межах іншої справи факту недійсності Договору купівлі-продажу, вказані обставини суттєво вплинуть на результати розгляду цієї справи, оскільки у разі скасування підстави, що встановлює право власності позивача на передане в оренду майно, у позивача будуть відсутні будь-які підстави, як для стягнення заборгованості з орендної плати, так і для витребування наданого в оренду майна у відповідача. 
В свою чергу, позивач надав заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження по справі в яких зазначив, що в межах справи, яка наразі є предметом апеляційного перегляду, сторонами було надано всі наявні у них докази, які стосуються предмету доказування по даній справі, пояснення та заперечення. Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у повному обсязі дають можливість суду встановити фактичні обставини по справі, характер правовідносини, які виникли між сторонами в рамках даної справи та надати їм правову оцінку. 
При цьому, як вважає позивач, взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у інший справі, оскільки незалежно від результату розгляду іншої справи, суд апеляційної інстанції має можливість самостійно перевірити висновки суду першої інстанції по цій справі та надати їм відповідну правову оцінку.
Розглянувши під час судового засідання клопотання відповідача про зупинення провадження колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке. 
За частиною 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Водночас як верховенство права, так і розумність строків розгляду справи судом належать до основних засад (принципів) господарського судочинства за частиною 3 цієї ж статті.
Пункт 5 частини 1 статті 227 ГПК України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.
Вказаний висновок узгоджується із висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі №357/10397/19.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 вказав, що за приписами пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у справі, яка наразі є предметом апеляційного перегляду, є визнання припиненими зобов`язань, витребування майна та стягнення у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів.
Відтак, зважаючи на предмет позову у цій справі, колегія суддів виходить з того, що предметом дослідження у цій справі є встановлення обставин і підстав для припинення договірних відносин між сторонами, зокрема через вчинення позивачем одностороннього правочину про розірвання договору оренди, та стягнення грошових коштів у зв`язку з неповною оплатою відповідачем орендних платежів. Отже, встановленню підлягають саме обставини невиконання (неналежного виконання) відповідачем зобов`язань щодо сплати орендної плати, та як наслідок наявності або відсутності у позивача підстав для односторонньої відмови від договору, які апеляційний суд в силу приписів статті 269 ГПК України може встановити на підставі наявних у справі і додатково поданих доказів, адже він наділений повноваженнями щодо оцінки доказів у справі та встановлення відповідних обставин/фактів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, що надає йому можливість самостійно встановити всі обставини справи та ухвалити рішення по суті.
При цьому, твердження відповідача про те, що предметом позову в іншій справи №916/4026/25 є визнання недійсним Договору купівлі-продажу обладнання та зобов`язання ТОВ «ЛІБЕРТА НОВА» повернути ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" майно, на переконання колегії суддів, не свідчать про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
На переконання колегії суддів, наявність спору щодо визнання недійсним договору не свідчить про об`єктивну неможливість здійснення розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції, відповідно не може бути підставою для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК, який, зокрема, містить виключення щодо обов`язку суду зупиняти провадження у справі, у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду справи, а саме у випадку коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Подібну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 24.05.2021 у справі № 910/7331/20.
Відтак, враховуючи предмет та підстави позову, наявні докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги у даній справі, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не наведено обґрунтованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду справи №916/1064/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/4026/25, так і стосовно того, що зібрані у справі №916/1064/25 докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду
Вірогідність визнання недійсним Договору купівлі-продажу обладнання та зобов`язання ТОВ «ЛІБЕРТА НОВА» повернути ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" майно не є обставиною, яка б перешкоджає або унеможливлює розгляд справи №916/1064/25. Інших мотивів, у чому саме полягає неможливість вирішення цієї справи, відповідачем не наведено.
Суд також акцентує увагу на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). 
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. 
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18, від 07.05.2018 у справі № 903/351/16 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованим клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, зокрема, з підстав недоведення об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №916/4026/25 та відсутності правових підстав для зупинення провадження у справі відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.
У судовому засіданні від 14.01.2026 було оголошено перерву до 18.02.2026.
Ухвалою суду від 18.02.2026 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ» про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи №916/1064/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРТА НОВА» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2025 на 25.02.2026.
Під час судового засідання від 25.02.2026 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні. 
Відповідач надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами та вимогами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" є власником обладнання - екструдерної лінії по виробництву труб з пластмаси (РЕ) діаметром від 180 до 500 мм (в т.ч. переробки пластмас, полімерних матеріалів) модель TPW-500 РЕ, заводський номер #TWOD- 1209, фірми - BLUE OCEAN INTERNATIONAL GROUP LTD, КНР. 2005 року з усіма її комплектуючими, що підтверджується договором купівлі- продажу №14/11-2023, укладеним 14.22.2023р. між ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" та ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА, Актом приймання-передачі від 14.11.2023р., платіжною інструкцією №363 від 16.11.2023р. про оплату обладнання, повідомленням про об`єкти оподаткування, через які провадиться діяльність від 01.12.2023р.
20.11.2023 між ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" (Орендодавець) та ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" (Орендар) було укладено Договір оренди №20/11/2023, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування екструдерну лінію по виробництву труб з пластмаси (РЕ) діаметром від 180 до 500 мм (в т.ч. переробки пластмас, полімерних матеріалів) модель TPW 500 РЕ. заводський номер #TWOD-1209, фірми - BLUE OCEAN INTERNATIONAL GROI P LID. KHP, 2005 року з усіма її комплектуючими.
Пунктами 1.2. та 1.3. Договору визначено, що об`єкт оренди передається для використання за цільовим призначенням - виробництво труб з пластмаси (РЕ) діаметром від 180 до 500 мм (в т.ч. переробки пластмас, полімерних матеріалів). Об`єкт оренди придатний для використання відповідно до мети оренди, визначеної у п.1.2 цього Договору.
Згідно з п. 2.1. Договору передача об`єкта оренди у користування Орендарю, а також повернення об`єкта оренди Орендодавцю здійснюється за Актами приймання-передачі, які підписуються сторонами або їх уповноваженими представниками.
Пунктами 2.2. та 2.3. Договору визначено, що Орендодавець зобов`язується не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту підписання цього Договору передати об`єкт оренди Орендарю за актом приймання-передачі. У разі припинення дії цього Договору Орендар зобов`язується повернути Орендодавцю об`єкт оренди у тому ж самому стані, в якому він був переданий в оренду, з урахуванням нормального (технологічного) зносу, за актом приймання-передачі протягом 2 (двох) робочих днів з моменту припинення дії цього Договору.
Відповідно до п.3.1. та п.3.2. Договору Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за користування об`єктом оренди, і також сплачувати інші платежі, які він зобов`язаний сплачувати за цим Договором. Орендна плата сплачується в наступному порядку: 2 000 грн з ПДВ за 1 (одну) тону переробленого поліетилену в готову продукцію - трубу з пластмаси (РЕ) (в т.ч. переробки пластмас, полімерних матеріалів) діаметром від 180 до 500 мм, але не менше 18 000 грн з ПДВ щомісяця.
Пунктом 3.3. Договору визначено, що Орендар зобов`язується не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця сплачувати Орендодавцю орендну плату згідно п.3.2. цього Договору, за попередній місяць. Сплата орендної плати здійснюється Орендарем в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця, вказаний в цьому Договорі.
За умовами п. 3.4. Договору у випадку, якщо на рахунок Орендодавця надійшла сума орендної плати, яка є більшою за встановлену у п. 3.2. цього Договору, то сума надмірно сплачених грошових коштів підлягає поверненню Орендарю на його розрахунковий рахунок або заліку в рахунок наступних платежів, за вибором Орендаря.
Сторони у п. 3.6. Договору погодили, що у разі якщо Орендар виконує послуги з виробництва труби Орендодавцю на цей період він не платить за оренду лінії.
Пунктом 6.1. Договору визначено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.
Згідно п.6.2. Договору за несвоєчасне перерахування орендної плати, передбаченої розділом 3 цього Договору, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.
У відповідності до п. 10.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2033 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Строк дії Договору може бути продовжений сторонами на інший термін шляхом укладення додаткової угоди до цього Договору.
Відповідно до п. 10.1.2. Договору обчислення строку оренди починається з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі об`єкта оренди і закінчується 31 грудня 2033 року включно.
Пунктом 10.4 Договору визначено, що цей Договір може бути розірваний в односторонньому порядку Орендодавцем у випадку заборгованості Орендаря з орендної плати за два місяці (послідовно), а також у випадку використання об`єкта оренди не за цільовим призначенням. Одностороннє розірвання Договору відбувається шляхом письмового повідомлення Орендаря з зазначенням строку повернення Об`єкта оренди та підстав розірвання цього Договору. Договір вважається розірваним через 30 (тридцять) календарних днів з моменту отримання Орендарем повідомлення про розірвання Договору.
20 листопада 2023 року між ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" та ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" був складений Акт приймання-передачі орендованого майна по Договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023р., відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування наступне майно: екструдерну лінію по виробництву труб з пластмаси (РЕ) діаметром від 180 до 500 мм, модель TPW-500 РЕ, заводський номер #TWOD- 1209, фірми - BLUE OCEAN INTERNATIONAL GROUP LTD, KHP, 2005 року, з усіма її комплектуючими.
В ході виконання Договору оренди ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" склало та передало для оплати ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), відповідно до яких: орендна плата за грудень 2023 року згідно Акту №144 від 31.12.2023 року становить 18 482,00 грн з ПДВ (Акт був прийнятий та підписаний електронним підписом ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ"); орендна плата за січень 2024 року згідно Акту №8 від 31.01.2024 року становить 18 000 грн з ПДВ (Акт був прийнятий та підписаний електронним підписом ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ"); орендна плата за лютий 2024 року згідно Акту №9 від 29.02.2024 року становить 41 448 грн з ПДВ (Акт був прийнятий та підписаний електронним підписом ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ"); орендна плата за березень 2024 року, згідно Акту №14 від 01.04.2024 року становить 104 822 грн з ПДВ (рахунок на оплату №16 від 01.04.2024); орендна плата за квітень 2024 року, згідно Акту №21 від 16.05.2024 року, становить 18 000,00 гривень з ПДВ; орендна плата за травень 2024 року згідно Акту №23 від 17.06.2024 року становить 23 960 грн з ПДВ; орендна плата за червень 2024 року згідно Акту №31 від 17.07.2024 року становить 18 000 грн з ПДВ; орендна плата за липень 2024 року згідно Акту №34 від 01.08.2024 року становить 18 000 грн з ПДВ; орендна плата за серпень-жовтень 2024 року згідно Акту №52 від 01.11.2024 року становить 54 000 грн з ПДВ.
При цьому, як зазначив позивач, оплата за березень 2024 року була більше ніж мінімальний розмір орендної плати, оскільки в березні 2024 року ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" виконувало наряд-замовлення на виробництво труб в загальному обсязі 52,411 тон, у звязку із чим, з урахуванням п.3.2. Договору, орендна плата розраховувалась виходячи із кількості тон переробленої продукції, помноженої на 2000 грн. (52,411x2000=104 822,00 грн.).
Таким чином, за розрахунком позивача, розмір орендної плати за цей період (13 місяців), згідно з п.3.2. Договору та Актів наданих послуг становить 343 542 грн.
В той же час, на виконання умов Договору оренди ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" сплатило на користь ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" орендну плату за користування обладнанням, а саме: 04.03.2024р. було сплачено 68 254 грн 42 коп., 05.04.2024р. було сплачено 23 000 грн ; 23.04.2024р. було сплачено 74 763грн 74 коп.; 11.07.2024р. було сплачено 5 563 грн 84 коп.: 06.08.2024р. було сплачено 24 000 грн 60 коп., з яких 8 000 грн. - за квітень 2024р., 4 000 грн. - за березень 2024р. та 2 000 грн. - за травень 2024р.; 15.11.2024р. було сплачено 18 000 грн ; 24.12.2024р. було сплачено 18 000 грн.
Загальний розмір орендної плати, який був сплачений Орендарем за користування об`єктом оренди за період з 20.11.2023р. по 31.12.2024р. становить 231 582 грн.
Решта заборгованості, як стверджує позивач, відповідачем сплачена не була.
Крім того, позивач зауважив, що відповідачем було допущено порушення умов договору оренди в частині своєчасного внесення орендних платежів. 
У зв`язку із порушенням умов Договору 02.12.2024р. ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" направило на адресу ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" повідомлення від 28.11.2024р. про розірвання Договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023р., у якому було зазначено, що станом на 28.11.2024р. у відповідача наявна заборгованість по орендній платі по Договору в сумі 75 960 грн з ПДВ, яка утворилась з травня 2024р. по жовтень 2024р., в тому числі за 5 (п ять) послідовних місяців, а саме червень-жовтень 2024р. У зв`язку із цим, позивач повідомив про розірвання Договору оренди у односторонньому порядку, просив повернути об`єкт оренди не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" цього повідомлення, підписавши складені та підписані ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" Акти приймання-передачі (повернення) орендованого майна по Договору оренди №20/1 1/2023 від 20.11.2023р., а також оплатити заборгованість по орендній платі в сумі 75 960 грн з ПДВ.
ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" у відповіді на повідомлення зауважило, що у період з 01.12.2023р. по 30.11.2024р. на виконання умов Договору про виготовлення продукції з давальницької сировини №2-п від 01.05.2023 року, за відповідними замовленнями ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" силами ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" виготовлялась продукція протягом 63,5 робочих днів, у зв`язку із чим, на підставі п.3.6 Договору оренди ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" звільнено від оплати орендної плати за цей період, а сума орендної плати, шо підлягає списанню за цей період становить 38 100 грн.
Крім того, у відповіді на повідомлення ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" зазначило, що загальний розмір орендної плати за період з грудня 2023 року по листопад 2024 року становить 178 382 грн, було сплачено на користь ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" 213 582 грн, тому переплата відповідача по орендній платі станом на 01.12.2024 року становить 35 200 грн, що свідчить про належне виконання умов Договору оренди.
30.12.2024 позивач направив на адресу ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" доповнення до повідомлення про розірвання договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023р., у якому повідомив про те, що станом на 20.02.2024р. у ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" утворилась заборгованість по Договору оренди в сумі 36 482 грн ( за два місяці послідовно): грудень 2023р. - 18 482 грн та січень 2024р. - 18 000 грн. Крім того, у ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" утворилась заборгованість по Договору оренди в сумі 29 500 грн (за два місяці послідовно): травень 2024р. - 11 500 грн; червень 2024р. - 18 000 грн.
При цьому, позивач зазначив, що факт погашення ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" заборгованості по орендній платі за грудень 2023р. - січень 2024р. та травень 2024р. - червень 2024р., яка сплачена Орендарем після настання граничних строків для її оплати, не позбавляє права Орендодавця розірвати Договір в односторонньому порядку з цієї підстави, оскільки протилежне не визначено Договором оренди.
Враховуючи викладене, керуючись п.10.4 Договору оренд, ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" повторно повідомило ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" про розірвання Договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023 в односторонньому порядку, з 03 січня 2025р., необхідність повернути об`єкт оренди власнику до 03 січня 2025року (включно), підписавши Акти приймання-передачі (повернення) орендованого майна по Договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023р., повернувши один підписаний екземпляр акту ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА".
Оскільки повідомлення про розірвання Договору оренди було отримане відповідачем 03.12.2024 року, позивач вважає, що Договір є розірваним з 03.01.2025 року, тобто на 31 день, і з 03.01.2025 року у відповідача виник обов`язок щодо повернення об`єкта оренди - обладнання.
Позивач також зазначає, що 25.02.2025р. ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" направило на адресу ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" вимогу від 24.02.2025р. про оплату заборгованості по Договору оренди №20/1 1/2023 від 20.11.2023р. станом на 31.12.2024р. у розмірі 51 622 грн.
При цьому, позивач зазначає, що заборгованість по орендній платі було відкореговано з урахуванням п.3.6. Договору та з відніманням робочих днів, за які орендна плата не нараховувалась через вироблення продукції для позивача. 
Враховуючи все викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати Договір оренди №20/1 1/2023 від 20.11.2023р. припиненим з 03.01.2025 року, витребувати у відповідача об`єкт оренди та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 51 622 грн. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні у повному обсязі. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дослідивши наявні матеріали справи, доводи та вимоги сторін, дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться у статті 193 Господарського кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 Цивільного кодексу України, частина перша статті 283 Господарського кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. У частині п`ятій цієї статті встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. 
У відповідності до частини першої статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. 
Визначаючи наявність або відсутність у відповідача заборгованості за договором оренди укладеним з позивачем, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до п.3.1. та п.3.2. Договору Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за користування об`єктом оренди, і також сплачувати інші платежі, які він зобов`язаний сплачувати за цим Договором. Орендна плата сплачується в наступному порядку: 2 000 грн з ПДВ за 1 (одну) тону переробленого поліетилену в готову продукцію - трубу з пластмаси (РЕ) (в т.ч. переробки пластмас, полімерних матеріалів) діаметром від 180 до 500 мм, але не менше 18 000 грн з ПДВ щомісяця.
Пунктом 3.3. Договору визначено, що Орендар зобов`язується не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця сплачувати Орендодавцю орендну плату згідно п.3.2. цього Договору, за попередній місяць. Сплата орендної плати здійснюється Орендарем в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця, вказаний в цьому Договорі.
Сторони у п. 3.6. Договору погодили, що у разі якщо Орендар виконує послуги з виробництва труби Орендодавцю на цей період він не платить за оренду лінії.
Згідно з п.5.2 Договору Орендодавець має право контролювати стан та порядок використання об`єкта оренди. Орендар повідомляє письмово Орендодавця про об`єм запланованого до переробки поліетилену в готову продукцію- трубу з пластмаси (РЕ) (в т.ч. переробки пластмас, полімерних матеріалів) діаметром від 180 до 500 мм, шляхом оформлення та надсилання на електронну пошту Орендодавця та/або месенджери "Viber"/@WhatsApp"/Telegram" директора Орендодавця наряду замовлення.
Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що протягом періоду з 01.12.2023 по 30.11.2024 на виконання умов договору про виготовлення продукції з давальницької сировини №2-п від 01.05.2023 року, за відповідними замовленнями ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" силами ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" було вироблено наступну кількість продукції з відповідною витратою часу у робочих днях:
- лютий 2024 р.- на виконання замовлення витрачено 3 робочих дня, виготовлено продукції: труба д.280 х 10,7 мм - 420 м.п., труба д.280 х 16,6 мм - 48 м.п., труба д.315 х 18,7 мм - 96 м.п. Замовлення ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" на виготовлення продукції №1/02 від 01.02.2024 р.
- квітень 2024 р.- на виконання замовлення ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" на виготовлення продукції №1/04 від 22.04.2024р. витрачено 6 робочих днів, виготовлено продукції: труба д.400 х 23,7 мм - 36 м.п.
- травень 2024р.- на виконання замовлення ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" на виготовлення продукції №1/05 від 15.05.2024р. витрачено 7,5 робочих днів, виготовлено продукції: труба д.500 х 36,8 мм - 200 м/п; труба д.160 х 7,7мм - 290 м/п.
- липень 2024 р. -на виконання замовлення ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" на виготовлення продукції №1/07 від 22.07.2024 витрачено 7 робочих днів, виготовлено продукції: труба д.50 х 2,4 мм - 2600 м.п.; труба д.63 х 3,0 мм - 4000 м.п.; труба д.75 х 3,6 мм - 1300 м.п.; труба д.90 х 4,3 мм - 500 м.п.; труба д.63 х 3,8 мм - 72 м.п.
- серпень 2024 р.- на виконання замовлення ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" на виготовлення продукції №1/08 від 12.08.2024р. витрачено 12 робочих днів, виготовлено продукції: труба д.160 х 7,7 мм - 312 м.п.
- жовтень 2024 р., на виконання замовлення ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" на виготовлення продукції №1/10 від 01.10.2024 р. та №2/10 від 02.10.2024р. витрачено 28 робочих днів, виготовлено продукції: труба д.315 х 28,6 мм - 696 м.п.; труба д.315 х 18,7 мм - 634 м.п.
За таких обставин, у відповідності до умов Договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023р. ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" звільнено від орендної плати за користування обладнанням у кількості 63,5 робочих днів та, враховуючи встановлену Договором оренди №20/11/2023 від 20.11.2023 вартість орендного користування обладнанням, сума орендної плати, що підлягала списанню за умовами п. 3.6. цього Договору станом на 01.12.2024 року складала 38 100 грн.
Крім того, з урахуванням виконання замовлення ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" на виготовлення продукції, за грудень 2023 року (9,241 т х 2000) - орендна плата, що підлягає сплаті становить 18 482 грн.; за січень 2024 року- орендна плата, що підлягає сплаті становить 18 000 грн: за лютий 2024 року (18000-1800: 3 дня виготовлення продукції за замовленням - 1800 грн.) - орендна плата, що підлягає сплаті становить 16 200 грн; за березень 2024 року - орендна плата, що підлягає сплаті становить 18 000 грн; за квітень 2024 року (18 000-3 600: 6 днів виготовлення продукції за замовленням - 3 600 грн.) - орендна плата, що підлягає сплаті становить 14 400 грн; за травень 2024 року (18 000-4 500: 7,5 днів виготовлення продукції за замовленням - 4 500 грн.) - орендна плата, що підлягає сплаті становить 13 500 грн; за червень 2024 року- орендна плата, що підлягає сплаті становить 18 000 грн; за липень 2024 року (18 000-4 200: 7 днів виготовлення продукції за замовленням - 4 200 грн.) - орендна плата, що підлягає сплаті становить 13 800 грн; за серпень 2024 року (18 000-7 200: 12 днів виготовлення продукції за замовленням - 3 600 грн.) - орендна плата, що підлягає сплаті становить 10 800 грн; за вересень 2024 року - орендна плата, що підлягає сплаті становить 18 000 грн; за жовтень 2024 року (18 000-16 800: 28 днів виготовлення продукції за замовленням - 16 800 грн.) - орендна плата, що підлягає сплаті становить 1 200 грн; за листопад 2024 року- орендна плата, що підлягає сплаті становить 18 000 грн.
З огляду на таке, орендна плата за Договором оренди за період з 01.12.2023 по 30.11.2024 складає 178 382 грн.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" станом на 01.12.2024 року були здійснені наступні оплати в рамках дії Договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023р. : 04.03.2024 року - 68 254 грн 42 коп. згідно платіжної інструкції №41 від 04.03.2024р. ; 05.04.2024 року - 23 000 грн згідно платіжної інструкції №64 від 05.04.2024р. ; 23.04.2024 року - 49 123 грн 74 коп. згідно платіжної інструкції №83 від 23.04.2024р. ; 23.04.2024 року - 25 640 грн згідно платіжної інструкції №84 від 23.04.2024р. ; 11.07.2024 року - 5 563 грн 84 коп. згідно платіжної інструкції №111 від 11.07.2024р. ; 06.08.2024 року - 4 000 грн згідно платіжної інструкції №4 від 06.08.2024р. ; 06.08.2024 року - 18 000 грн згідно платіжної інструкції №5 від 06.08.2024р. ; 06.08.2024 року - 2 000 грн згідно платіжної інструкції №6 від 06.08.2024р.; 15.11.2024 року - 18 000 грн згідно платіжної інструкції №122 від 15.11.2024.
Загалом, на виконання умов договору, відповідачем було перераховано на користь позивача - 213582 грн.
Отже, за Договором оренди має місце переплата з боку відповідача у розмірі 35 200 грн, а тому колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" заборгованості з орендної плати у розмірі 51 622 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що місцевим господарським судом безпідставно та необґрунтовано не було взято до уваги наданий позивачем у якості доказу "наряд-заказ на производство труб" (т.1, а.с. 27), з огляду на таке.
За змістом статей 76, 77, 78 докази мають бути належними, допустимими та достовірними і кожний доказ суд оцінює окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Тож для здійснення оцінки письмових доказів суд повинен розуміти зміст таких документів, що дозволить виявити суперечливості, забезпечить узгодженість дій усіх учасників процесу та дотримання верховенства права. Тобто процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, повинні бути викладені українською (державною), зрозумілою суду мовою.
До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Правильність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2 гл. 8 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), визначено: якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.
Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.
Отже, докази, не перекладені з іноземної мови на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат», не є належними документами, оскільки вони не оформлені в установленому законом порядку. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах КГС ВС від 12.03.2025 у справі № 910/20940/21 (910/19964/23) від 03.03.2025 у справі № 910/628/20.
Оскільки поданий позивачем доказ, а саме "наряд-заказ на производство труб" не перекладений українською мовою та не засвідчений у порядку, встановленому законодавством, він не відповідає вимогам належності та допустимості доказів і не може вважатися належними письмовим доказом.
До того ж, колегія суддів зауважує, що вищевказаний "наряд-заказ на производство труб" не містить інформації щодо надання такого замовлення на виконання умов укладеного між сторонами договору оренди, найменування замовника та виконавця (сторін правовідносин за договором), повної дати його складення.
Також, як вірно було зауважено місцевим господарським судом та вбачається з наявних матеріалів справи, даний документ суттєво відрізняється від інших заявок-замовлень, що містяться в матеріалах справи, що ставить під сумнів наданий позивачем у якості доказу "наряд-заказ на производство труб". 
При цьому, відповідач як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так й під час апеляційного перегляду справи, заперечував щодо складання та направлення такого документу позивачеві, а також посилався на те, що такий доказ поданий до суду не в оригіналі, а копія такого доказу викликає обґрунтовані сумніви. В свою чергу, позивачем не було надано оригіналу такого доказу, а навпаки зазначено про відсутність оригіналу "наряд-заказу на производство труб" та відсутність інформації щодо способу та джерела отримання цього документу. 
Слід також зауважити, що посилаючись в апеляційній скарзі на те, що копію цього документу отримав керівник ТОВ «Ліберта Нова» у месенджері «Вайбер», позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано не взято до уваги вищенаведений "наряд-заказ на производство труб" та не враховано його під час визначення розміру орендної плати, та відповідно заборгованості за договором оренди.
Щодо заявлених позивачем вимог про визнання припиненими з 03.01.2025 зобов`язань сторін по Договору оренди №20/11/2023, укладеному 20.11.2023 між ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" та ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ", у зв`язку із одностороннім розірванням договору та витребування майна, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У постанові Верховного Суду від 07.03.2023 у справі № 909/1199/21 надано тлумачення статті 651 Цивільного кодексу України в контексті розмежування понять відмови від зобов`язання, розірвання договору в односторонньому порядку та односторонньої відмови від договору. 
Зокрема Верховний Суд зазначив про існування різниці між відповідними поняттями, яка полягає у тому, що: 
- одностороння відмова від зобов`язання - означає, що сторона відмовляється від виконання свого зобов`язання за договором, але договір залишається чинним. Сторона зобов`язання управомочена договором або законом здійснити односторонню відмову від зобов`язання за цей вид порушення; 
- одностороння відмова від договору - це односторонній правочин направлений припинити дію договору в цілому, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом. Для реалізації права на відмову від договору стороні не потрібно звертатися до суду; 
- розірвання договору в односторонньому порядку (розірвання договору на вимогу однієї із сторін) - це можливість однієї зі сторін припинити дію договору в разі порушення іншою стороною договору та в інших випадках, встановлених договором або законом. Заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді.
Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 у справі № 727/898/19 наголосив, що у цивільному законодавстві закріплено конструкцію "розірвання договору" (статті 651 - 654 Цивільного кодексу України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах Цивільного кодексу України досить часто використовується формулювання "відмова від договору" (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782 Цивільного кодексу України). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема, вчинення між сторонами односторонніх правочинів, підстави для односторонньої відмови і коли ці правочини породжують відповідні правові наслідки щодо розірвання договору (аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 465/5980/17). 
За змістом наведених норм одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у виді припинення господарських правовідносин, а тому не вимагає згоди другої сторони. Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлено законом або безпосередньо в договорі. 
Зазначений усталений висновок щодо правової природи односторонньої відмови від договору неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18 та в постановах Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 910/11397/18, від 26.02.2020 у справі № 910/4391/19, від 08.09.2021 у справі № 727/898/19, від 24.05.2023 № 756/420/17, від 13.12.2023 у справі № 922/193/23, від 04.03.2025 у справі № 922/1290/24.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша, друга статті 202 ЦК). 
Вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами. У разі, якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий односторонній правочин не зумовлює розірвання договору. При цьому слід розмежовувати підстави недійсності цього одностороннього правочину (зокрема, суперечність імперативній цивільно-правовій нормі) від підстав для односторонньої відмови від договору (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №357/15284/18).
У постанові від 08.10.2020 у справі №910/11397/18 Верховний Суд звернув увагу на те, що у разі коли законом або умовами договору передбачено право сторони на односторонню відмову від договору, сторони вільні у виборі конкретних підстав такої відмови, в межах встановлених нормами законодавства чи умовами договору, а обрану стороною підставу для односторонньої відмови від договору необхідно досліджувати під час розгляду справи судом. Так, у кожному випадку особа, яка бажає відмовитись від договору у односторонньому порядку на тій чи іншій підставі має довести фактичну наявність визначених у обраній підставі обставин для такої односторонньої відмови. З огляду на викладене, судам необхідно в кожному конкретному випадку, виходити з встановлених обставин справи, досліджувати підстави, які стали підґрунтям для односторонньої відмови від договору, та обґрунтованість таких підстав з огляду на встановлені обставини справи.
У даному випадку, сторонами у п. 10.4 Договору погоджено, що цей Договір може бути розірваний в односторонньому порядку Орендодавцем у випадку заборгованості Орендаря з орендної плати за два місяці (послідовно), а також у випадку використання об`єкта оренди не за цільовим призначенням. Одностороннє розірвання Договору відбувається шляхом письмового повідомлення Орендаря з зазначенням строку повернення Об`єкта оренди та підстав розірвання цього Договору. Договір вважається розірваним через 30 (тридцять) календарних днів з моменту отримання Орендарем повідомлення про розірвання Договору.
Виходячи з вказаних умов Договору, позивач має право ініціювати розірвання такого договору у випадку, зокрема, наявності з боку відповідача заборгованості з орендної плати за два місяці (послідовно).
Пунктом 3.3. Договору визначено, що Орендар зобов`язується не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця сплачувати Орендодавцю орендну плату згідно п.3.2. цього Договору, за попередній місяць. Сплата орендної плати здійснюється Орендарем в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця, вказаний в цьому Договорі.
У даному випадку, як свідчать наявні матеріали справи та не заперечується відповідачем, ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" було складено та передало для оплати ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ", серед іншого,
- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №144 від 31.12.2023 за грудень 2023 року;
- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №8 від 31.01.2024 за січень 2024 року.
Відтак, з огляду на вищевказані умови договору, оплата за грудень 2023 мала бути здійснена відповідачем до 20.01.2024, а за січень 2024 - до 20.02.2024.
Однак, як свідчать наявні матеріали справи, перша оплата за договором оренди була здійснена ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" лише 04.03.2024.
З огляду на таке, колегія суддів вважає, що відповідачем було допущено порушення умов договору в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів, а тому з огляду на наявність заборгованості орендаря з орендної плати за два місяці (послідовно), а саме за грудень 2023 та січень 2024, позивач з огляду на погоджені сторонами умови п. 10.4 Договору реалізував своє право на розірвання договору в односторонньому порядку. 
При цьому, як свідчать наявні матеріли справи, своє право на розірвання договору в односторонньому порядку позивач реалізував шляхом направлення на адресу ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" повідомлення про розірвання Договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023, зокрема у зв`язку з наявністю заборгованості з орендної плати за два місяці (послідовно) та просив повернути об`єкт оренди не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" повідомлення, підписавши складені та підписані ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" Акти приймання-передачі (повернення) орендованого майна.
Слід наголосити на тому, що наразі вчинений позивачем односторонній правочин про розірвання договору є чинним та в судовому порядку не визнано недійсним, а тому з огляду на приписи ст. 204 ЦК України його дійсність презюмується. 
Судова колегія зазначає, що в силу положень частин другої, третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Відтак, правовим наслідком розірвання Договору є припинення зобов`язань сторін за цим Договором. 
Згідно з п. 2.1. Договору, передача Об`єкта оренди у користування Орендарю, а також повернення Об`єкта оренди Орендодавцю здійснюється за Актами приймання-передачі, які підписуються Сторонами або їх уповноваженими представниками. 
Пунктом 2.3. Договору визначено, що у разі припинення дії цього Договору, Орендар зобов`язується повернути Орендодавцю об`єкт оренди у тому ж самому стані, в якому він був переданий в оренду, з урахуванням нормального (технологічного) зносу, за актом приймання-передачі протягом 2 (двох) робочих днів з моменту припинення дії цього Договору.
З огляду на наведене, а саме розірвання договору в односторонньому порядку, у зв`язку з порушенням іншою стороною своїх зобов`язань за договором (в частині своєчасного внесення орендних платежів) правовідносини сторін за договором припинили свою дію, а тому у даному випадку задоволення позовних вимог про визнання припиненими зобов`язань сторін по Договору оренди в судовому порядку не вимагається, та відповідно не є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача.
Натомість, з огляду на припинення правовідносин між сторонами, у зв`язку з вчиненням одностороннього правочину про розірвання договору, у іншої сторони (відповідача), з огляду на погодженні умови договору, виник обов`язок повернути орендодавцеві майно, яке було предметом договору. 
Колегія суддів зауважує, що наявні матеріли справи не містять, а сторонами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем було повернуто, а позивачем прийнято за Актом приймання-передачі майно, яке перебувало в оренді. 
А тому, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та такими, що підтягаються задоволенню вимоги позивача про витребування у ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" на користь ТОВ "ЛІБЕРТА НОВА" обладнання - Екструдерної лінії по виробництву труб з пластмаси (РЕ) діаметром від 180 до 500 мм (в т.ч переробки пластмас, полімерних матеріалів) модель TPW-500 PE, заводський номер #TWOD-1209, фірми - BLUE OCEAN INTERNATIONAL GROUP LTD, KHP 2005 року з усіма комплектуючими.
Колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду та доводи відповідача про те, що станом на день направлення повідомлення про розірвання договору, заборгованість по сплаті орендної плати у ТОВ "УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ" була відсутня, оскільки як вже було вказано вище, за умовами укладеного між сторонами договору, право на одностороннє розірвання договору виникає у разі наявності заборгованості за два місяці (послідовно). При цьому, подальша сплата орендарем заборгованості по орендній платі є лише виконанням останнім договірних зобов`язань та не позбавляє орендодавця такого права на односторонню відмову від договору. 
Також, судова колегія вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції, які ґрунтуються на (не)істотності порушень допущених відповідачем, значного позбавлення позивача того, на що він розраховував під час укладення договору, наявності шкоди, тощо, з огляду на те, що відповідне право на розірвання договору, та умови за яких позивач може скористатись таким правом, погодженні сторонами у договорі, з якими погодився й відповідач, відповідно був обізнаний про наслідки допущеного ним прострочення виконання взятих на себе зобов`язань.
Так, сторони в п.10.4 договору встановили, що заборгованість по орендній платі протягом 2-х місяців поспіль є самостійною та достатньою підставою для одностороннього розірвання договору з боку орендодавця. Вказаний пункт договору, а також односторонній правочин про розірвання договору, є чинними, не спростованими та не оскарженими, а тому в силу ст.204 ЦК України є дійсними та обов`язковими до виконання сторонами. 
А тому, судова колегія погоджується з доводами апелянта, про те, що ТОВ «Ліберта Нова» у даному випадку не має обов`язку доводити значне позбавлення його того, на що воно розраховувало під час підписання договору оренди чи наводити докази завдання шкоди діями ТОВ «Укргазифікація Південь».
Суд апеляційної інстанції також не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надіслане позивачем доповнення до повідомлення про розірвання договору, є фактично є новим повідомленням орендаря про розірвання Договору оренди №20/11/2023 від 20.11.2023 в односторонньому порядку, адже містить нову дату, з якої орендодавець вважає Договір оренди припиненим, та нові підстави для розірвання Договору, з огляду на таке. 
Як вбачається з доповнення від 30.12.2024 до повідомлення про розірвання договору від 28.11.2024, в ньому зазначено, що Договір оренди №20/11/22023 від 20.11.2023 є розірваним з 03 січня 2025. В повідомленні від 28.11.2024 про розірвання договору оренди зазначено що Договір оренди №20/11/2023 від 20.11.2023 є розірваним через 30 днів з моменту отримання повідомлення про розірвання. Протягом 30 днів обладнання має бути повернуто власнику. Повідомлення від 28.11.2023 було отримано товариством з обмеженою відповідальністю «Укргазифікація Південь» 03.12.2024, а тому договір згідно з таким повідомленням, також є розірваним з 03 січня 2025. 
Відтак, доповнення до повідомлення про розірвання договору оренди не містить нової дати, з якої Орендодавець вважає договір оренди припиненим.
До того ж, як вбачається з доповнення до повідомлення про розірвання договору оренди, таке не містить нових підстав для розірвання договору, оскільки обґрунтоване пунктом 10.4 Договору оренди, так само як і повідомлення від 28.11.2024. Тобто підстава для розірвання договору не змінна, а саме прострочення сплати орендної плати протягом 2 місяців (поспіль).
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. 
По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково , оскаржуване рішення скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про витребування майна із прийняттям нового рішення про задоволення таких позовних вимог.
Розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції здійснено у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу задовольнити частково. 
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2025 по справі №916/1064/25 в частині відмови у задоволенні позову про витребування майна та розподілу судових витрат - скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення таких вимог, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:
« 1. Позов задовольнити частково. 
2. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРТА НОВА» обладнання - екструдерну лінію по виробництву труб з пластмаси (РЕ) діаметром від 180 до 500 мм (в т.ч. переробки пластмас, полімерних матеріалів) модель TPW-500 PE, заводський номер #TWOD1209, фірми - BLUE OCEAN INTERNATIONAL GROUP LTD, КНР, 2005 року випуску, з усіма її комплектуючими.
3. У задоволенні решти позову - відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРТА НОВА» витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн».
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗИФІКАЦІЯ ПІВДЕНЬ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРТА НОВА» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.
4. Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 09.03.2026 через перебування судді члена-колегії Філінюка І.Г. у відпустці з 02.03.2026 по 06.03.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.