Справа № 725/9469/24 
Провадження № 2/727/640/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Гончар В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

Встановив:

Короткий зміст позовної заяви та її доводи
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 03.03.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 було укладено договір №2106250960804. ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» зобов`язалось надати кредит без конкретної споживчої мети в сумі 3000,00 грн зі сплатою процентів 2% за кожний день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту. Починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4а), починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б); починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4в). 01.12.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106250960804. В свою чергу 10.01.2023 р., ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору № 10-01/2023, в тому числі, за договором № 2106250960804.
Вказав, що 10.03.2021 між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір №3304113777-52478. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 2000,00грн. Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 11.03.2021 р., дата повернення кредиту 24.03.2021 р. (включно), термін користування кредитом 14 діб. Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом.
07.07.2021 року було укладено договір № 07-07/21, відповідно до якого ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3304113777-52478. 10 березня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3304113777-52478. 
Зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів, а саме: за користування кредитом за договором №2106250960804 від 03.03.2021 р. в розмірі 48259,20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)- 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 45259,20 грн.; за користування кредитом за договором №3304113777-52478 від 11.03.2021 р. в розмірі 15483,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13483,00 грн. 
А тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 63742,20 грн., понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн.
Рух справи в суді
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. 
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справ у до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2025 року позов ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість у розмірі 48259,20 грн., судові витрати у розмірі2572, 89 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6500 грн.
У заяві про перегляд заочного рішення від 30.10.2025 р. відповідач ОСОБА_1 просив скасувати заочне рішення по справі, оскільки в судове засідання не з`явився через те, що перебував на лікуванні після отримання порання під час бойових дій. Також вказав, що він не погоджується з нарахуванням йому відсотків за користування кредитом, оскільки є учасником бойових дій, попередній стягувач під час дії воєнного стану не мав права передавати його борг іншому стягувачу. 
Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівцівід 21.01.2025 року скасоване, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 14 січня 2026 року задоволено клопотання про витребування доказів представника ТОВ «Коллект центр» та ОСОБА_1 . Витребувано інформацію у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС».
Аргументи учасників справи
Представник позивача Снігур С.В. у судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі. Вказав, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредити, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавці зі своєї сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договорами, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договорів, що підтверджується відповідними доказами. Зазначені договори було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того зазначив, що на момент укладення кредитних договорів та нарахування відсотків за такими - відповідач не набув статусу військовослужбовця і на нього не розповсюджувались пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В останнє судове засідання представник позивача не з`явився.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав в частині тіла кредиту у розмірі 5000 грн. з підстав зазначених у відзиві (т.1, а.с. 169, 173), запереченнях на відповідь на відзив (т.1, а.с. 183). Вказував, що є учасником бойових дій та стягнення відсотків за користування кредитом є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. В подальшому, відповідач ставив під сумнів реальність укладення договорів саме ним та достовірність поданих копій договорів. Оскільки, позивач не довів факт укладення договору та факт ідентифікації особи, просив суд відмовити позивачу у задовленні позову в повному обсязі. Крім того, просив суд застосувати поворот виконання судового рішення та стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на його користь грошові кошти у розмірі фактично списаних сум .В останнє судове засідання відповідач не з`явився. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 03.03.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №2106250960804 «Стандартний» (т.1, а.с.7-9), відповідно до якого товариство надає кредит в розмірі 3000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту, у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в наступному розмірі: 2% за кожний день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4а), починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4в).
Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Згідно п. 1.9 договору, граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.
Договір підписано сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором L4.
У додатку № 1 до кредитного договору зазначено номер карткового рахунку відповідача НОМЕР_1 (т.1, зв.а.с. 9).
Графіком платежів, що є додатком № 2 до кредитного договору визначено суму кредиту 3000 грн та суму відсотків за кредитним договором 960 грн. (т.1, а.с. 10).
Як вбачається з Паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, він був повідомлений про всі умови кредитування. Вказаний паспорт було підписано електронним підписом відповідача, L4, 03.03.2021 (т.1, а.с. 11-13).
Згідно з інформації щодо порядку (процедури) хронологій дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, підтверджено 03.03.2021 підписання ОСОБА_1 заявки та підписання кредитного договору, шляхом введення на сайті товариства коду L4 із СМС, телефон НОМЕР_2 , 03.03.2021 верифіковано картку № НОМЕР_1 (т.1, а.с. 13-14). Ця ж інформація надана на CD-диску в електронному вигляді, як первинний електронний доказ (т.1, а.с.217).
На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2026 року у справі № 725/9469/24, ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» надала відповідні документи (т.2, а.с. 1-9).
Крім наявних в матеріалах справи документів, ТОВ «СЛУЖБА МК» долучено інформаційну довідку процедури оформлення заявки на видачу займа №2106250960804 від 03.03.2021, згідно з яким 03.03.2021 р. о 16.09.20 год. з IP 194.44.96.204 отримано електронне повідомлення особи, в подальшому підтверджено отримання замовлення (відправлено одноразовий ідентифікатор, СМС на телефон), підтверджено подання заявки на отримання займа (реєстрація особою одноразового ідентифікатора в інформаційно-телекомунікаційній системі) та виконано замовлення: номер карти № НОМЕР_1 , сума 3000 грн., тип трансакції P2P_CREDIT, спосіб оплати CARD TOKEN (т.2, а.с 9).
Згідно повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 27.05.2024 на підставі укладеного з ТОВ «Служба МК» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» було здійснено переказ грошових коштів 03.03.2021 в сумі 3000 грн на карту НОМЕР_1 згідно договору №2106250960804 (т.1, а.с. 22).
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2106250960804 від 03.03.2021, здійсненого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», сума заборгованості становить 27090 грн, з яких: 3000,00 грн тіло кредиту, 24090 грн відсотки (т.1, зв.а.с. 23-25).
Відповідно до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» і ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», останнє набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №2106250960804 , боржником за яким є ОСОБА_1 (т.1, а.с. 31-35).
Згідно розрахунку ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 становить 48259,20 грн, з яких: 3000,00 грн основна сума кредиту, 24090,00 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 21169,20 грн. нараховані відсотки згідно кредитного договору (т.1, а.с. 28).
Відповідно до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, укладеному між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» і ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», останнє набуло право вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за кредитним договором №2106250960804, боржником за яким є ОСОБА_1 (т.1, а.с. 42-49).
Згідно з розрахунком ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість ОСОБА_1 за договором №2106250960804 станом на 10.09.2024 становить: 3000,00 грн -заборгованість за тілом кредиту, 45259,20 грн заборгованість за відсотками, загальна заборгованість - 48259,20 грн. (т.1, а.с. 30).
Крім того, 10.03.2021 між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір №3304113777-52478 (т.1, а.с. 14-19).
За умовами вказаного договору товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит і сплатити плату за користуваннякредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому законом (п. 2.1 договору).
Кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 2000,00 грн. (п.2.2).
Строк користування кредитними коштами складає: 14 днів та починається з 10.03.2021 і закінчується 24.03.2021 (включно).
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до цього договору) (п.2.5).
Пунктом 2.7. договору позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п.2.3. цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.
Кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (реквізити сторін) цього договору (п. 3.2.).
Позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього договору, проценти за користування кредитом згідно графіку розрахунків (п.3.8 договору).
Цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних (п. 9.2).
Банківським рахунком ОСОБА_1 зазначено НОМЕР_3 , номер телефону НОМЕР_2 , одноразовий ідентифікатор: S2U5NYMF, відправлений 10 березня 2021 року о 23:08:38 (п.10).
Додатком №1 до договору позики №3304113777-52478 від 10.03.2021 р. сторони узгодили графік розрахунків, згідно з яким акційний період від 10.03.2021 р по 24.03.2021 р., кількість днів користування 14, розмір отриманого кредиту 2000 грн., розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 1.95, сукупна вартість кредиту 2546 грн., базовий період рахується по фактичну дату повернення, розраховується від фактичної дати повернення = від дати коли повернув до дати коли закінчився акційний період користування/лонгації, розмір отриманого кредиту 2000 грн., розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 3.90, сукупна вартість кредиту розраховується з урахуванням фактичної дати повернення (т.1, зв.а.с. 18-19).
Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту «Проста Позика» від 10.03.2021 р. (т.1, зв.а.с. 19-21).
На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2026 року у справі № 725/9469/24, ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» надала відповідні документи (т.1, а.с. 226-234).
Крім того, ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» надано суду послідовність дій договору №3304113777-52478, клієнт ОСОБА_1 , сума 2000 грн., контактний номер НОМЕР_2 , згідно з яким 07.03.2021 р. о 14:23 було схвалено заявку, 10.03.2021 р. о 23:07 надано пароль підтвердження S2U5NYMF, 11.03.2021 р. о 08:08 гроші за позикою відправлені на картку, 10.03.2021 р. о 23:10 договір позики №3304113777-52478 надіслано в особистий кабінет (т.1, а.с. 225).
Згідно з квитанцією за сплату №82751537 від 11.03.2021 ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» перерахувало на карту НОМЕР_4 , та на цю карту зачислено суму в розмірі 2 000 гривень (т.1, а.с. 23).
07 липня 2021 року між ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 07-07/21, за умовами якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №3304113777-52478, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та позичальником  ОСОБА_1 (т.1, а.с. 36-38).
Відповідно до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, укладеному між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» і ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», останнє набуло право вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за кредитним договором №3304113777-52478, боржником за яким є ОСОБА_1 (т.1, а.с. 42-49).
З приведеного розрахунку вбачається, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на 10.09.2024 року, становить 28420,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 13483 грн., заборгованість за процентами за період 25.03.2021-23.02.2022 - 12937,00 грн. (т.1, а.с. 29).
09.02.2026 року до суду надійшли витребувані докази з яких вбачається, що банківська картка № НОМЕР_5 емітована на ім`я ОСОБА_1 (т.1, а.с. 245-253). З виписки по банківській платіжній картці № НОМЕР_5 за період з 03.03.2021 по 18.03.2021 р. вбачається, що 03.03.2021 року на картку зараховано переказ на загальну суму 3000 грн. та 11.03.2021 р. на картку зараховано переказ на загальну суму 2000 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Так, згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 526ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Таким чином, оскільки договір №2106250960804 від 03.03.2021 та №3304113777-52478 від 10.03.2021 р. укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем товариства ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відповідно, доступ до яких забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач ОСОБА_1 підписав їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційних систем товариств, ці договори не були б укладені.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, відповідач ОСОБА_1 уклав з ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» електронний договір №2106250960804 від 03.03.2021 та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовими ідентифікаторами L4, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір №3304113777-52478 від 10.03.2021 р. укладено ОСОБА_1 і ТОВ ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та підписано у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовими ідентифікаторами S2U5NYMF, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Крім того, відповідачем ОСОБА_1 не заперечувалось укладення договорів у запереченнях на відповідь на відзив від 30.12.2025 р. (т.1, а.с. 183) та ним визнано стягнення суми заборгованості в частині тіла кредиту в розмірі 5000 грн. (2000 грн. +3000 грн.).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували момент переходу цих прав.
Частиною 1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предмет договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Надані договори про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за договорами №2106250960804 від 03.03.2021 та №3304113777-52478 від 10.03.2021, до позивача у справі.
Аналізуючи відзив на позовну заяву та клопотання відповідача ОСОБА_1 , спірними у даному випадку, виходячи з доводів відповідача, є наявність підстав для нарахування відсотків за користування кредитом у силу положень частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
На підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 надав суду копію посвідчення учасника бойових дій від 11 листопада 2024 року серії НОМЕР_6 (т.1, а.с. 103).
Згідно з копією довідки військової частини НОМЕР_7 від 17.02.2025 р №394 старший солдат ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів державик зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України в період з 30.07.2023 по 15.11.2023 р., в період з 13.06.2024 по 29.08.2024 р. (т.1, а.с. 170).
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення ОСОБА_1 від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки не підтверджують, що на час укладення ОСОБА_1 кредитних договорів №2106250960804 від 03.03.2021 та №3304113777-52478 від 10.03.2021, а також строку їх виконання, останній проходив військову службу у Збройних Силах України.
За цих обставин суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, а судом не встановлено наявності у відповідача права на пільги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-7310св24).
Як встановлено під час судового розгляду, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість.
Отже, вимоги що стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та нарахованим відсотках за договором №2106250960804, укладеного 03.03.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 у сумі 48259,20 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки нарахування відсотків здійснювалось в межах граничного строку кредитування - 1 рік, що передбачено п. 1.9 договору.
Також, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту за договором №3304113777-52478 від 10.03.2021 у розмірі 2000 грн. та відсотків у межах строку кредитування, що становить 14 днів (з 10.03.2021 по 24.03.2021) (п. 2.3 Договору) та згідно з графіком розрахунків процентна ставка за кожен день користування кредитом становить 1,95 (2000 х 1,95 % х 14 днів = 546 грн.).
Разом з тим, вимога позивача ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №3304113777-52478 за процентами в сумі 13483,00 - 546,00 = 12937,00 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до статтей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.
Оскільки, після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, тому заявлена ТОВ «Коллект Центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за договором №3304113777-52478 у розмірі 12937,00 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Як вбачається із матеріалів справи, в межах строку кредитування залишок несплачених відсотків за договором №3304113777-52478 становить 546,00 грн., що підлягають стягненню з відповідача. Доказів того, що строк кредитування був продовжений за згодою сторін у встановленому порядку, або що відповідач вчинив дії в особистому кабінеті для продовження кредитування, суду не надано. 
Тому, оскільки позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків кредитування, суд вважає, що до стягнення не підлягає сума процентів які були нараховані в період з 25.03.2021-23.02.2022 оскільки були нараховані поза межами строку кредиту. 
Висновки за результатами судового розгляду
Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.
Таким чином, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач не виконав належно свої зобов`язання за укладеними договорами, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути забогованість за кредитним договором №2106250960804 від 03.03.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 у сумі 48259,20 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 45259,20 грн. та за користування кредитом за договором №3304113777-52478 від 11.03.2021 р. в розмірі 2546,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 546,00 грн., частково задовольнивши позовні вимоги.
Щодо клопотання відповідача про поворот виконання судового рішення суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю, або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Відповідно до ч.9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.01.2025 року був задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 та стягнуто з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2106250960804 від 03.03.2021 р. у сумі 48259,20 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 45259,20 грн. та за користування кредитом за договором №3304113777-52478 від 11.03.2021 р. в розмірі 5900,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 3900,00 грн.; судові витрати у розмірі 2572 грн. 89 коп.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
За результатом розгляду даної справи суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 50805,20 грн., що є меншою сумою ніж це було визначено заочним рішенням від 21.01.2025 року (54159,20 грн.). Крім того, судом вирішено зменшити розмір судових витрат, понесених на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог з 2572,89 грн. до 2413,32 грн.
Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2025 р. ВП №77800127 з боржника постановлено стягнути заборгованість в розмірі 63232,09 грн. (т.1, а.с. 121).
Суд враховує, що заочним рішенням з відповідача стягнуто більший розмір заборгованості, ніж визначено судом за результатом нового розгляду справи.
Разом з тим, поворот виконання судового рішення може бути застосований лише щодо тих сум, які фактично стягнуті на виконання скасованого рішення суду.
На підтвердження виконання заочного рішення матеріали справи містять лише постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, зазначений документ не підтверджує факту стягнення коштів з відповідача або їх перерахування стягувачу.
Інших доказів виконання заочного рішення суду матеріали справи не містять.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити обсяг фактично виконаного рішення, а тому підстави для застосування повороту виконання рішення суду відсутні.
Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права повторно звернутись із заявою про поворот виконання рішення у разі подання належних доказів фактичного виконання рішення.
Щодо судових витрат
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
З огляду на викладене склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 16000,00 грн.
Так, згідно наявного в матеріалах справи Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (т.1, зв.а.с. 55-56), між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС» було укладено Договір про надання правової допомоги. Вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума, визначена актом про надання юридичної допомогицього договору є гонораром АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає.
З огляду на Прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року ціна роботи фіксована та погодинна (т.1, а.с. 57).
Згідно з заявкою на надання юридичної допомоги № 129 від 05 липня 2024 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ВИТЯГУ з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року, погоджено надання таких правових (юридичних) послуг: надання усної консультації з вивченням документів вартість за 2 години по 2000 грн. - 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду на 4 годин 3000,00 грн. - 12000 грн. Загальна сума понесених витрат за надані послуги становить 16000,00 грн (т.1, а.с. 60).
Відповідно до платіжної інструкції №0459950000 від 12 вересня 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» сплатило суму 112000,00 грн АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» за надання правової допомоги, згідно договору № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року про надання правової допомоги (т.1, а.с. 58). 
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена представником позивача сума послуг з надання правничої допомоги в розмірі 16000 грн. є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, яка розглядалась судом у порядку спрощеного провадження. Суд враховує, що надання усної консультації АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» терміном у 2 години та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - терміном у 4 годин, що передбачено заявкою на надання юридичної допомоги №129 від 05 липня 2024 року та витягом з акту №3 від 05.09.2024 року є надмірним, оскільки АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» здійснювалось представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» в численних спорах щодо стягнення заборгованості за схожих обставин, що підтверджується платіжною інструкцією №0459950000 від 12 вересня 2024 року на суму 112000,00 грн., тому надання усної консультації та складання позовної заяви не повинно було зайняти такої кількості часу. 
Таким чином суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, який підлягає відшкодуванню позивачу, підлягає зменшенню та відшкодуванню у розмірі 6500 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньомудослідженні наявних у справі доказів.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0461280045 від 20.09.2024 (т.1, а.с.1). 
Позовні вимоги задоволено частково на 79,70%.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» має право на стягнення з  ОСОБА_1 витрати, понесені на сплату судового збору у розмірі 2413,32 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 512, 514, 516-518, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1054, 1077-1078, 1082 ЦК України, ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 444 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість в загальній сумі 50805 (п`ятдесят тисяч вісімсот п`ять) гривень 20 коп., яка складається з заборгованості:
за договором про надання фінансових послуг №2106250960804 від 03.03.2021 р. у сумі 48259,20 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 45259,20 грн.;
за договором позики №3304113777-52478 від 11.03.2021 р. в розмірі 2546,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 546,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» судові витрати у розмірі 2413 (дві тисячі чотириста тринадцять) грн. 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 10 квітня 2026 року.
Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Чернівецького апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: