ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/5144/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» та Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 (суддя Загинайко Т.В.) у справі № 904/5144/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (вулиця Олександрівська, будинок 35, місто Запоріжжя, 69063; ідентифікаційний код юридичної особи 42093239)
до відповідача Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (вулиця Сталеварів, будинок 14, місто Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код юридичної особи 00130926)
про стягнення 292 841 грн. 04 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича про стягнення 292 841 грн. 04 коп., що складає 242 263 грн. 70 коп. — заборгованості за фактично спожиту/використану електричну енергію за січень — лютий 2022 року за договором від 15.09.2020 № 1811 про постачання електричної енергії споживачу, 10 769 грн. 26 коп. — 3% річних та 39 807 грн. 58 коп. — інфляційних нарахувань.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у період січень — лютий 2022 року спожив електричну енергію в кількості 64 053 кВт*год на загальну суму 296 591 грн. 33 коп. за договором від 15.09.2020 № 1811, з яких 54 327 грн. 63 коп. було сплачено, а залишок заборгованості у розмірі 242 263 грн. 70 коп. не погашений. Обсяги споживання підтверджені листом оператора системи розподілу — АТ «Запоріжжяобленерго» від 26.06.2024 № 007-66/2727.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» 127 000 (сто двадцять сім тисяч) грн. 00 коп. — заборгованості, 9 856 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн. 66 коп. — 3% річних, 10 900 (десять тисяч дев`ятсот) грн. 17 коп. — інфляційних нарахувань та 1 773 (одна тисяча сімсот сімдесят три) грн. 08 коп. — витрат на сплату судового збору. В решті позовних вимог — відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між позивачем та відповідачем було укладено договір від 15.09.2020 № 1811 про постачання електричної енергії споживачу, який відповідно до пункту 11 Комерційної пропозиції вважався продовженим на 2021 рік, тобто діяв до 31.12.2021 включно. Суд встановив, що доказів продовження дії договору на 2022 рік або укладення нового договору сторонами не надано, а тому у спірний період з 01.01.2022 по 28.02.2022 між сторонами були відсутні договірні зобов`язання. Водночас суд констатував, що позивач не виконав обов`язку, передбаченого пп. 3.2.15 ПРРЕЕ, щодо повідомлення споживача, оператора системи та постачальника «останньої надії» про припинення постачання електричної енергії не пізніше ніж за 20 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії договору. Суд кваліфікував спірні правовідносини як недоговірне зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна відповідно до ст. 1212 ЦК України та дійшов висновку, що факт споживання електричної енергії відповідачем у січні 2022 року підтверджений листом АТ «Запоріжжяобленерго» від 26.06.2024 № 007-66/2727 та детальним розрахунком нарахувань, які не були спростовані відповідачем. З урахуванням часткової оплати у розмірі 54 327 грн. 63 коп. залишок заборгованості за січень 2022 року склав 127 000 грн. 00 коп. Щодо лютого 2022 року суд зазначив, що м. Мелітополь перебуває у тимчасовій окупації з 25.02.2022, позивачем не розмежовано обсяги споживання за період до та після окупації, а сама по собі наявність факту споживання електроустановками відповідача на тимчасово окупованій території не свідчить про споживання електроенергії саме відповідачем. Суд також послався на лист НКРЕКП від 21.04.2023 № 4316/20.5/7-23, відповідно до якого покази по об`єктах споживачів на окупованих територіях мають прийматися рівними нулю.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, через систему « Електронний суд» з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 у справі № 908/5144/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та постановити нове рішення про їх задоволення.
Не погодившись з вказаним рішенням, через систему « Електронний суд» з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємць Левченко Сергій Леонідович, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 у справі № 904/5144/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35; ідентифікаційний код 42093239) до Фізичної особи підприємця Левченка Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14; ідентифікаційний код 00130926) про стягнення 292 841 грн. 04 коп в частині задоволених позовних вимог. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35; ідентифікаційний код 42093239) до Фізичної особи- підприємця Левченка Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14; ідентифікаційний код 00130926) про стягнення 292 841 грн. 04 коп. в повному обсязі. 4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35; ідентифікаційний код 42093239) на користь Фізичної особи підприємця Левченка Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у повному обсязі. Розгляд цієї апеляційної скарги здійснювати у судовому засіданні за участі представника Фізичної особи- підприємця Левченка Сергія Леонідовича.

Узагальнення доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання":

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності договірних відносин між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та ФОП Левченком С.Л. у період з 01.01.2022 по 28.02.2022, а також з тим, що Договір від 15.09.2020 № 1811 припинив свою дію 31.12.2021. Апелянт посилається на пп. 2.3.15 ПРРЕЕ, відповідно до якого строк дії договору про постачання електричної енергії продовжується одночасно з продовженням строку дії договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії. При цьому до ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» від оператора системи розподілу (АТ «Запоріжжяобленерго») не надходила інформація про припинення дії договору на розподіл електричної енергії з ФОП Левченком С.Л.
Апелянт зазначає, що третя особа — АТ «Запоріжжяобленерго» у своїх письмових поясненнях підтвердила, що з 01.01.2019 ФОП Левченко С.Л. приєднався до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору № 1811, і продовжує отримувати від АТ «Запоріжжяобленерго» послуги з розподілу електричної енергії. Відповідачем не подано до суду доказів відсутності договірних відносин з позивачем у спірний період.
Продовження споживання електричної енергії ФОП Левченком С.Л. є доказом того, що договірні відносини з постачання електроенергії продовжуються. Окремим беззаперечним доказом наявності договірних відносин є те, що сам споживач продовжував здійснювати розрахунки з електропостачальником за спожиту електричну енергію, що підтверджується платіжними інструкціями № 8 від 09.02.2022 та № В881073077 від 18.02.2022, в яких відповідачем вказано призначення платежу «за спожиту ел/енергію що спожита у січні 2022».
Апелянт вважає, що суд безпідставно послався на лист НКРЕКП від 21.04.2023 № 4316/20.5/7-23, оскільки цей лист має рекомендаційний характер, не є доказом у розумінні ст. ст. 73, 76-78 ГПК України, і стосується взаємовідносин між учасниками ринку електричної енергії під час воєнного стану, тоді як спірними правовідносинами у справі є січень-лютий 2022 року. Крім того, пп. 2 п. 9 Положення про особливості постачання електричної енергії у період дії воєнного стану (Наказ Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148) передбачає прийняття обсягів споживання рівними нулю лише за період відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години, а інформація щодо відсутності відпуску електричної енергії за об`єктами відповідача не надходила ні до електропостачальника, ні до оператора системи розподілу.
Спожитий обсяг електричної енергії за період січень-лютий 2022 року підтверджується листом АТ «Запоріжжяобленерго» від 26.06.2024 № 007-66/2727 та складає 64 053 кВт/год. Апелянт вважає, що судом не в повній мірі досліджено обставини справи та наявні докази.

Узагальнення доводів апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича:
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Відповідач категорично не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за січень 2022 року та вважає, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, що відповідно до п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення.
Апелянт зазначає, що Договір від 15.09.2020 № 1811 припинив свою дію 31.12.2021, інших договорів на постачання електричної енергії між сторонами укладено не було. Відповідно до пп. 3.2.15 ПРРЕЕ позивач був зобов`язаний не пізніше ніж за 20 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії договору повідомити про це споживача, оператора системи та постачальника «останньої надії», однак доказів такого повідомлення матеріали справи не містять. У період з 01.01.2022 по 28.02.2022 між сторонами відсутні правові підстави для постачання та споживання електричної енергії, а згідно з п. 3.1.9 ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів не допускається.
Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність фактичного обсягу спожитої електричної енергії у січні 2022 року, поклавши в основу лист АТ «Запоріжжяобленерго» від 26.06.2024 № 007-66/2727. Зазначений лист та додатки до нього не містять даних щодо показників точок обліку на початок та кінець розрахункового періоду, складені через два роки після спірного періоду за об`єктами, які з лютого 2022 року перебувають у зоні окупації, що унеможливлювало достовірне зняття показників. Відповідно до листа НКРЕКП від 21.04.2023 № 4316/20.5/7-23 оператор системи розподілу не має можливості відстежувати обсяги надходження електроенергії до мереж розподілу на окупованих територіях, а покази по об`єктах споживачів мають прийматися рівними нулю.
Акт звіряння взаємних розрахунків від 17.06.2024 складений в односторонньому порядку начальником Мелітопольського ЦОК. Акт прийняття-передавання товарної продукції за січень 2022 складений одноособово представником постачальника на підставі довіреності від 07.12.2023, не містить даних про дату складання. Рахунки на оплату складені лише у 2024 році, направлені на адресу відповідача 18.06.2024 та повернуті за закінченням терміну зберігання.
У період січень-лютий 2022 ФОП Левченко С.Л. фізично не перебував за місцем провадження діяльності: з 25.12.2021 по 17.01.2022 — за межами України (Аргентина), з 20.01.2022 по 24.02.2022 — у Закарпатській області. Ці обставини підтверджуються відмітками в паспорті та листом ТОВ «Екотуроб`єкт «Золота підкова».
Апелянт також посилається на ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. Місто Мелітополь окуповане з 25.02.2022, а місцезнаходженням ФОП Левченка С.Л. до 10.10.2023 було м. Мелітополь. Апелянт посилається на постанову КГС ВС від 26.09.2023 у справі № 913/527/21.
Не є доведеною обставина, що зазначений обсяг електроенергії за ЕІС-кодом точок комерційного обліку 62Z0279160303742 та 62Z7559541110554 було спожито саме відповідачем, а не окупантами. Загальновідомим є факт захоплення окупаційними військами потужностей місцевого обленерго у м. Мелітополь та створення компанії «Таврія-Енерго». Апелянт посилається на стандарт доказування «вірогідності доказів» та постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» подало відзив на апеляційну скаргу ФОП Левченка С.Л., згідно якого позивач не погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності договірних відносин у спірний період та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Позивач посилається на пп. 2.3.15 ПРРЕЕ щодо продовження строку дії договору про постачання одночасно з продовженням строку дії договору про розподіл, на відсутність інформації від оператора системи розподілу про припинення дії договору на розподіл, на пояснення третьої особи АТ «Запоріжжяобленерго» про приєднання відповідача до публічного договору про надання послуг з розподілу. Позивач зазначає, що продовження споживання електричної енергії та здійснення відповідачем розрахунків (платіжні інструкції № 8 від 09.02.2022 та № В881073077 від 18.02.2022 із призначенням «за спожиту ел/енергію що спожита у січні 2022») є доказом продовження договірних відносин. Також позивач посилається на листи відповідача від 13.07.2022 та від 15.07.2022, в яких ФОП Левченко С.Л. висловлював незгоду з розірванням договору, просив відстрочку оплати та просив не розривати укладений договір.
АТ «Запоріжжяобленерго» подало відзив на апеляційну скаргу ФОП Левченка С.Л., згідно якого третя особа вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог незаконним та просить скасувати рішення в частині відмови та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. АТ «Запоріжжяобленерго» зазначає, що з 01.01.2019 ФОП Левченко С.Л. приєднався до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Нарахування обсягів послуг з розподілу за січень-лютий 2022 року проводилось на підставі даних, наданих споживачем, та згідно з умовами Договору і ККОЕЕ. Листом № 007-66/2727 від 26.06.2024 надано інформацію щодо фактичних обсягів споживання: за січень 2022 — 36 503 кВтгод, за лютий 2022 — 27 550 кВтгод. Третя особа зазначає, що до неї не надходило жодних листів щодо припинення розподілу електричної енергії чи припинення дії договору № 1811. АТ «Запоріжжяобленерго» наполягає, що для застосування положень ст. 13№ Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо територій, окупованих після 24.02.2022, необхідне окреме рішення Кабінету Міністрів України, яке наразі не приймалось. Жодним нормативно-правовим актом у сфері ринку електричної енергії не передбачено заборони на постачання послуг на тимчасово окуповані території Запорізької області. Правові підстави для перерахунку обсягів розподіленої електричної енергії до отримання документально підтверджених фактичних даних — відсутні.
ФОП Левченко С.Л. подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», згідно якого відповідач категорично не погоджується з доводами позивача, не визнає скаргу та заперечує проти її задоволення. Відповідач зазначає, що строк дії Договору № 1811 від 15.09.2020 сплив 31.12.2021, інших договорів між сторонами укладено не було. Посилання позивача на пп. 2.3.15 ПРРЕЕ є безпідставним, оскільки редакція цього пункту, на яку посилається позивач, була прийнята постановою НКРЕКП від 12.08.2022 № 924, тобто пізніше виникнення спірних правовідносин, і не може застосовуватися до відносин січня-лютого 2022 року. Редакція пп. 2.3.15 ПРРЕЕ, чинна на час припинення правовідносин, регулювала інші питання — тимчасове використання електричної енергії без встановлення засобів вимірювальної техніки. Відповідач наполягає, що суд першої інстанції помилково визнав доведеним обсяг спожитої електроенергії за січень 2022 року на підставі листа АТ «Запоріжжяобленерго» від 26.06.2024 № 007-66/2727, який не містить показників точок обліку, складений через два роки після спірного періоду за об`єктами на окупованій території. Відповідач також посилається на нікчемність договору з 24.02.2022 відповідно до ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постанову КГС ВС від 26.09.2023 у справі № 913/527/21.
ФОП Левченко С.Л. подав відповіді на відзиви ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та АТ «Запоріжжяобленерго» на його апеляційну скаргу, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та додатково зазначив, що доводи третьої особи не стосуються предмету спору, оскільки питання наявності договору про розподіл не є предметом цього спору. Третя особа у своєму відзиві оминула питання про існування Договору № 1811 у спірний період. Відповідач також зазначив, що сама третя особа підтверджує неможливість проведення технічних заходів на окупованій території через загрозу життю працівників, що прямо підтверджує обставини форс-мажору. Покладення відповідальності на споживача за ненадання повідомлень в умовах об`єктивної неможливості їх виконання суперечить принципам розумності та справедливості.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/5144/24.
09.07.2025 матеріали справи № 904/5144/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 у справі №904/5144/24, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2025р. апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме подання до апеляційного суду належних доказів доплати судового збору у сумі 5271,15 грн. 
17.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” надійшли клопотання про про зупинення провадження у справі, та клопотання про врахування зміни найменування та долучення документів до матеріалів справи.
21.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” надійшов відзив на апеляційну скаргу.
21.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» надійшов відзив на апеляційну скаргу ФОП Левченка Сергія Леонідовича по справі № 904/5144/24.
22.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на виконання ухвали суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.
23.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича надійшло заперечення проти клопотання Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" від 17.07.2025 про зупинення провадження у господарській справі № 904/5144/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку обєднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 у справі №904/5144/24 (суддя Загинайко Т.В.), для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
28.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича надійшов відзив на апеляційну скаргу.
28.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича надійшла відповідь на відзив поданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» від 21.07.2025р.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).
В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:
« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».
Колегія суддів зауважує, що правову підставу позову становлять наступні посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти : « … Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку…
… Згідно пункту 1.1.2. ПРРЕЕ, оператор системи - оператор системи передачі, оператор системи розподілу або оператор малої системи розподілу.
Згідно пункту 1.2.1. ПРРЕЕ, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.
Згідно пункту 1.2.1. Кодексу комерційного обліку електроенергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311,
- комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Саме ОСР адмініструє комерційний облік електроенергії та визначає обсяги спожитої електроенергії усіма споживачами та визначає які саме споживачі входять до групи споживання електропостачальника…
… Відповідно до п. 2.1. Договору встановлено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 2.2. Договору передбачено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послуги з розподілу електричної енергії.
Зазначаємо, що до ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» від оператором системи розподілу не надходила інформація про припинення дії договору на розподіл електричної енергії з ФОП ЛЕВЧЕНКО СЕРГІЙ ЛЕОНІДОВИЧ.
Пунктом 5.5. Договору визначено, що розрахунковий періодом за Договором є календарний місяць.
Пунктом 5.7. Договору, визначено, що оплата рахунку Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може перевищувати 5 (п`ять) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`ять) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.
Відповідно до Комерційної пропозиції:
Розрахунковим періодом є 1 календарний місяць.
Оплата електричної енергії здійснюється Споживачем плановими платежами з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію, згідно з даними комерційного обліку.
Планові платежі здійснюються в наступному порядку:
- перший платіж не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду електричної енергії - у розмірі 50% вартості заявленого на поточний розрахунковий період обсягу електричної енергії;
- другий платіж не пізніше 20-го числа розрахункового місяця - у розмірі 50% вартості заявленого на поточний розрахунковий період обсягу електричної енергії;
В разі, якщо здійснені платежі за електричну енергію, спожиту в розрахунковому періоді, перевищують вартість фактично спожитої електричної енергії, сума переплати зараховується, як попередня оплата вартості очікуваного обсягу споживання електричної енергії наступного розрахункового періоду…
… Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних їх формах, який може бути укладений лише шляком приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується (споживачеві, абонентові)енергетичні та інші ресурси, передбаченні договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України “Про ринок електричної енергії”.
Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону (ч. 6 ст. 276 ГК України).
Частиною 7 ст. 276 ГК України визначено, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
Частиною 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Також, ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно п.1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Положенням п. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1 ст. 612 ЦК України, визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом….».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів виснує, що в якості підстав позову, позивачем обрано посилання позивача саме на порушення відповідачем положень договору, який на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» є продовженим на 2022рік.
З урахуванням доводів і вимог апеляційних скарг, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» є постачальником електричної енергії на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 31.07.2018 № 807, та постачальником універсальної послуги на території Запорізької області відповідно до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268; АТ «Запоріжжяобленерго» є оператором системи розподілу на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415; об`єкти відповідача (ЕІС-код точок комерційного обліку 62Z0279160303742 та 62Z7559541110554) розташовані у м. Мелітополь Запорізької області; м. Мелітополь перебуває у тимчасовій окупації з 25.02.2022 відповідно до Переліку територій, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309; між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (постачальник) та ФОП Левченком С.Л. (споживач) було укладено договір від 15.09.2020 № 1811 про постачання електричної енергії споживачу шляхом подання споживачем заяви-приєднання з датою початку постачання з 01.10.2020.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 13.1 Договору, укладенного між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", як постачальником, та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Левченком Сергієм Леонідовичем Договору від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу (надалі - Договір), цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору. В свою чергу, в пункті 11 Комерційної пропозиції визначено, що у разі, якщо на момент подання заяви- приєднання до Договору на об`єкт cпоживача було припинено/призупинено постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, то постачання здійснюється після відновлення, у встановленому законодавством порядку, надання відповідних послуг. Договір, в частині постачання електричної енергії, діє виключно у межах строку дії договору споживача про надання послуг з розподілу, враховуючи розповсюдження його дії на окремі точки розподілу (за наявності декількох точок розподілу). Договір вважається продовженим на 2021 рік, якщо за 21 день до 31.12.2020 року жодна зі сторін не заявить про припинення його дії або перегляд його умов.
Підпунктом 3.2.15 ПРРЕЕ визначено, що у разі закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії або дострокового його розірвання (за ініціативою електропостачальника) електропостачальник не пізніше ніж за 20 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії договору та постачання електричної енергії повинен повідомити про це споживача, відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, та адміністратора комерційного обліку із зазначенням дати припинення постачання електричної енергії споживачу. Споживач після отримання повідомлення електропостачальника має право ініціювати зміну електропостачальника у порядку, встановленому в розділі VI цих Правил. У разі недотримання електропостачальником терміну повідомлення відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, про припинення постачання електричної енергії споживачу обсяги спожитої електричної енергії до дати припинення з урахуванням встановленого 20-денного строку враховуються адміністратором комерційного обліку за цим електропостачальником, крім випадку, визначеного цими Правилами.
Як вбачається зі змісту даної норми ПРРЕЕ, вона містить обов`язок електропостачальника щодо направлення повідомлення про припинення постачання електроенергії, розірвання договору споживачеві, оператору (операторам) систем, постачальника "останньої надії" на території діяльності якого розташовані електроустановки споживача. 
Враховуючи викладене, позивач був зобов`язаний не пізніше ніж за 20 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії договору та постачання електричної енергії, тобто, до 31.12.2021 повідомити про це споживача, відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, та адміністратора комерційного обліку із зазначенням дати припинення постачання електричної енергії споживачу.
Доказів такого повідомлення матеріали справи не містять, позивачем не надано. 
Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії , згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.( п.5.1)
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.5.5).
Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може перевищувати 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції щодо оплати рахунку, оформленного Споживачем. (п.5.7). 
Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до комерційної пропозиції, обраної споживачем (п.5.12).
Колегія суддів констатує відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження виставлення позивачем рахунку в розумінні розділу 5 Договору і вчинення дій, визначених в п.7 Комерційної пропозиції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що Договір від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу вважається продовженим на 2021 рік, тобто є таким, що діяв до 31.12.2021 включно і у спірний період — з 01.01.2022 по 28.02.2022 включно, між сторонами були відсутні договірні зобов`язання, оскільки доказів іншого сторонами не надано, матеріали справи не містять.
Відповідні доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»: «.. Відповідно до ч. 6 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Відповідно до пп. 2.3.15. ПРРЕЕ, строк дії договору про постачання електричної енергії продовжується одночасно з продовженням строку дії договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії.
Як було зазначено в позовній заяві, але на що Суд не звернув увагу, до ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» від оператором системи розподілу (АТ «Запоріжжяобленерго») не надходила інформація про припинення дії договору на розподіл електричної енергії з ФОП Левченко Сергій Леонідович.
Третя особа у справі - АТ «Запоріжжяобленерго», що є оператором системи розподілу в своїх письмових поясненнях зазначила, що: «з 01.01.2019 ФОП Левченко Сергій Леонідович приєднався до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу е/енергії (надалі - Договір про розподіл), який розміщено на офіційному сайті ПАТ «Запоріжжяобленерго» і є у загальному доступі. Приєднання відбулося на умовах договору про постачання електричної енергії № 1811 щодо індивідуальних характеристик об`єкта, потужності, класу надійності, ідентифікаційних кодів, особливостей обліку тощо згідно з п. 4 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 та отримує від ПАТ «Запоріжжяобленерго» послуги з розподілу електричної енергії.»
Відповідачем не подано до Суду доказів відсутності договірних відносин з Позивачем у спірний період (01.01.2022 по 28.02.2022).
Так, продовження споживання електричної енергії ФОП Левченко Сергій Леонідович є доказом того, що договірні відносини з постачання електроенергії ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» продовжуються, тобто це є підставою вважати, що Договір від 15.09.2020 № 1811 за ініціативою споживача пролонгувався на 2022 рік.
Окремим, беззаперечним доказом наявності договірних відносин між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та ФОП Левченко Сергій Леонідович, на які Суд також належним чином не звернув увагу, є те що сам Споживач (Відповідач) продовжує здійснювати розрахунки з електропостачальником за спожиту/ використану електричну енергію, докази чого містяться в матеріалах справи (платіжні інструкції № 8 від 09.02.2022 та № В881073077 від 18.02.2022, в яких Відповідачем вказано призначення платежу «за спожиту ел/енергію що спожита у січні 2022»), що також свідчать про взаємні зобов`язання сторін, які ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» виконувало в повному обсязі…» відхиляються як такі, що суперечать принципу свободи договору і суперечать змісту Договору і Комерційної пропозиції, якими визначено строк дії договору, порядок його продовження виключно на 2021 рік.
Колегія суддів зауважує, що дійсно, виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак при розгляді цієї справи місцевий господарський суд міг самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18).
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон).
За приписами ч. 12 ст. 2 Закону рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають прийматися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, відповідати меті, з якою повноваження надані, бути обґрунтованими, відповідати принципам неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, прозорості, недискримінації та своєчасності.
Згідно з принципом пропорційності рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень повинні бути необхідними і мінімально достватніми для досягнення мети - задоволення загальносуспільного інтересу.
За принципом прозорості рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень мають бути належним чином обґрунтовані та повідомлені суб`єктам, яких вони стосуються, у належний строк до набрання ними чинності або введення в дію. Згідно з принципом недискримінації рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень не можуть призводити: до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов`язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо лише така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу; до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є таким, як і обсяг прав та обов`язків інших осіб у неподібних ситуаціях, якщо така однаковість не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу. Дія принципів пропорційності, прозорості і недискримінації поширюється також на учасників ринку електричної енергії у випадках, передбачених цим Законом.
Кодекс комерційного обліку електричної енергії (далі - Кодекс) визначає, зокрема, основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії (п. 1.1.1 Кодексу).
Пунктом 1.1.2. Кодексу визначено, що дія цього Кодексу поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (далі - ППКО).
У Кодексі терміни вживаються в таких значеннях, зокрема:
- автоматизована система комерційного обліку електричної енергії (АСКОЕ) - різновид автоматизованої системи, що складається із засобів вимірювальної техніки, а також з устаткування, що забезпечує збір, обробку, збереження та відображення інформації, засобів зв`язку та синхронізації часу, функціонально об`єднаних для забезпечення комерційного обліку електричної енергії;
- адміністратор точок комерційного обліку (АТКО) - функція (роль), що виконує ППКО у процесі адміністрування даних щодо комерційного обліку у реєстрі точок комерційного обліку;
- адміністрування точок комерційного обліку - процес реєстрації, внесення змін та видалення в базах даних точок комерційного обліку, пов`язаних засобів комерційного обліку, областей комерційного обліку та сторін;
- дані комерційного обліку електричної енергії (дані комерційного обліку) - дані, отримані на основі вимірювання або розрахунковим шляхом під час здійснення комерційного обліку електричної енергії, а також дані про стан засобів комерційного обліку, що використовуються для здійснення розрахунків та проведення аналізу на ринку електричної енергії;
Відповідно до п. 3.1.7 Кодексу АКО повинен забезпечувати оприлюднення на власному веб-сайті інформації про реєстрацію чи анулювання реєстрації ППКО не пізніше наступного робочого дня з моменту її здійснення.
Підключення до електричних мереж та експлуатація електроустановок, призначених для передачі, розподілу, виробництва, споживання електричної енергії та зберігання енергії, без організації приладового комерційного обліку електричної енергії та реєстрації відповідних ТКО в реєстрі АКО забороняється (крім випадків, передбачених цим Кодексом) (п. 4.1.1 Кодексу).
АКО створює і постійно підтримує функціонування реєстру ТКО, що повинен містити блоки ідентифікації, параметризації та технічний блок. Внесення змін до реєстру ТКО, зокрема реєстрація ТКО, вилучення ТКО, а також будь-які інші зміни повинні виконуватись одразу після отримання ППКО (у ролі ATKO) відповідної інформації або звернення заінтересованого учасника ринку. ППКО (у ролі ATKO) зобов`язані вносити інформацію до реєстру ТКО та вести належну документацію, у якій фіксуються підстави внесення всіх змін до реєстру ТКО, а також надавати за зверненням користувача системи відповідну інформацію, яка міститься в реєстрі ТКО (пункти 4.2.1, 4.2.6, 4.2.7 Кодексу).
Відповідно до п. 67 та п. 93 ч. 1 ст. 1 Закону постачальник універсальної послуги (ПУП) - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги. Універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюють Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП №312 (далі - Правила, у редакції, чинній на час виникнення спору).
Електропостачальник має право, зокрема: 1) на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; 2) звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України; 5) при застосуванні процедур зміни/заміни електропостачальника отримувати від оператора системи інформацію про споживачів, приєднаних до його системи, яким електропостачальник планує здійснювати продаж електричної енергії, в обсягах та порядку, визначених цими Правилами; 15) проведення попередніх переговорів з потенційним споживачем (у випадку нового приєднання до електричних мереж або зміни електропостачальника) для перевірки можливості постачання електричної енергії, під час яких отримує: від споживача - ідентифікаційні дані та ЕІС-код точки комерційного обліку; від адміністратора комерційного обліку - у вигляді електронного документа інформацію про стан підключення споживача та історію його споживання електричної енергії. У разі отримання електропостачальником від адміністратора комерційного обліку електронного документа з інформацією про невідповідність наданих ідентифікаційних даних споживача зазначеному EIC-коду точки комерційного обліку для продовження процедури зміни електропостачальника споживач має уточнити свої персональні дані через постачальника послуг комерційного обліку або оператора системи; 16) за наявності боргу в розмірі більшому ніж вартість електричної енергії, спожитої протягом двох попередніх місяців, розірвати договір про постачання електричної енергії споживачу згідно з його умовами; 27) у процесі зміни споживачем електропостачальника забезпечувати постачання електричної енергії споживачу на умовах чинного договору до припинення дії договору постачання електричної енергії споживачу; (п. 5.2.1 Правил).
Постачальник універсальних послуг зобов`язаний, зокрема: надавати універсальні послуги виключно за місцем провадження господарської діяльності (п. 5.3.2 Правил).
Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки (об`єкти) яких розміщені на території здійснення його діяльності, в укладенні договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги (п. 5.3.3 Правил).
Постачальник "останньої надії", крім прав, визначених п. 5.2.1 глави 5.2 цього розділу, має право: 1) після завершення строку (який не може перевищувати 90 днів) припинити електропостачання споживачу шляхом надання оператору системи розподілу повідомлення про припинення електропостачання споживачу. Таке припинення відбувається без додаткового попередження споживача (п. 5.4.1 Правил).
Частиною 1 ст. 59 Закону унормовано, що зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Порядок зміни електропостачальника має, зокрема, визначати: 1) умови та процедури зміни електропостачальника; 2) положення щодо забезпечення належного та достовірного комерційного обліку споживача при зміні електропостачальника; 3) положення щодо обміну інформацією при зміні електропостачальника; 4) права та обов`язки електропостачальників, оператора системи передачі та/або оператора системи розподілу, споживача при зміні електропостачальника.
До припинення дії договору постачання електричної енергії споживачу електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії споживачу на умовах чинного договору. Регулятор здійснює моніторинг практики зміни електропостачальника (ч. 4 ст. 59 Закону).
Пунктом 4 ч. 1 ст. 64 Закону встановлено, що постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником.
Постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам здійснюється постачальниками універсальної послуги відповідно до ст. 63 цього Закону або іншими електропостачальниками. У разі банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника або закінчення строку дії ліцензії електропостачальника на провадження діяльності з постачання електричної енергії, її зупинення або анулювання, а також в інших випадках, передбачених цим Законом, на період зміни електропостачальника постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками "останньої надії" відповідно до статті 64 цього Закону (абз. 3, 4 ч. 5 ст. 72 Закону).
Водночас, відповідно до пункту 11.5.12 Кодексу систем розподілу електропостачальник має право звернутися до ОСР щодо припинення електроживлення користувача (споживача електричної енергії), з яким електропостачальником укладено договір про постачання електричної енергії. У зверненні електропостачальник повинен, зокрема, зазначити дані, що ідентифікують відповідного споживача електричної енергії (EIC-код), та причину (підставу) припинення електроживлення такого споживача електричної енергії. ОСР не має права вимагати від електропостачальника обґрунтування причини (підстави) припинення електроживлення, якщо вона відповідає випадкам, визначеним Правилами роздрібного ринку електричної енергії. У випадках, не передбачених Правилами роздрібного ринку електричної енергії, ОСР має право відхилити звернення електропостачальника, про що повідомляє електропостачальника протягом 2 робочих днів з дати отримання звернення.
Місцевий господарський суд, в контексті спірнинх правовідносин, у своєму рішенні правомірно послався пункт 1.2.15 глави 1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії на роздрібному ринку, згідно якого, не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Електропостачальники, відповідно, зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та розірвання договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку.
Колегія суддів констатує відсутність в матеріалах справи виконання позивачем вищенаведених обов`язків.
Тобто, після припинення дії договору, позивач продовжував постачання електричної енергії відповідачу на об`єкти відповідача (ЕІС-код точок комерційного обліку 62Z0279160303742 та 62Z7559541110554), розташовані у м. Мелітополь Запорізької області; м. Мелітополь
У п. 7 постанови НКРЕКП № 312 вказано, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Пунктами 2.1.1., 2.1.2 Правил визначено, що результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку. Відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи. Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.
Додатком 7 до Правил є Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", пунктами 1.1 та 1.2 якого визначено, що цей Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - Договір) є публічним договором приєднання споживача (далі - Споживач) до цього Договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - Постачальник) Споживачу, у разі, якщо обраний Споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання Споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим Договором випадках. Цей Договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів України.
Частиною 8 ст. 64 Закону визначено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що у спірних правовідносинах після припинення 31.12.2021р. дії Договору від 15.09.2020 №1811 постачання електричної енергії на об`єкти відповідача (ЕІС-код точок комерційного обліку 62Z0279160303742 та 62Z7559541110554), розташовані у м. Мелітополь Запорізької області; м. Мелітополь відбувалося в порядку постачання постачальником «останьої надії».
Вищенаведене унеможливлює застосування у спірних правовідносинах положень статтей 1212 та 1213 ЦК України.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу Украни:
1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
2. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Враховуючи фактичні й правові підстави позову, колегія суддів виснує про обрання позивачем неправильного способу захисту і неможливість застосування у спірних правовідносинах принципу jura novit curia - "суд знає закони".
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;
Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки розглядаючи справу, місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню у спірних правовідносинах, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з ухвалення нового, про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Оскільки в апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець Левченко Сергій Леонідович просить рішення скасувати і в задоволені позовних вимог відмовити повністю, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.
При цьому довододи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича : « … суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність фактичного обсягу спожитої електричної енергії ФОП Левченко С.Л. у січні 2022 року, поклавши в основу лист ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 26.06.2024 № 007-66/2727 та супровідну інформацію щодо споживання електроенергії за ЕІС-кодами точок обліку.
Такий висновок місцевого суду не ґрунтується на належних і допустимих доказах, як цього вимагають ст. 76, 77 ГПК України, з огляду на наступне.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 509 ЦК України …
Статтею 627 ЦК України …
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами статей 525, 526 цього Кодексу…
Положеннями ч. 1 ст. 193 ГК України …
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії"…
Відповідно до ст. 714 ЦК України…
Частинами 2, 4, 9 ст. 72 Закону України "Про ринок електричної енергії" …
Згідно частини 2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" …
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ).
Як правильно встановлено судом першої інстанції, що Договір від 15.09.2020 № 1811 про постачання електричної енергії споживачу вважається продовженим на 2021 рік, тобто є таким, що діяв до 31.12.2021 включно.
Інших договорів на постачання електричної енергії між сторонами укладено не було, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строк дії договору обмежує можливість реалізації прав та обов`язків за ним.
Підпунктом 3.2.15 ПРРЕЕ визначено, що у разі закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії або дострокового його розірвання (за ініціативою електропостачальника) електропостачальник не пізніше ніж за 20 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії договору та постачання електричної енергії повинен повідомити про це споживача, відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, та адміністратора комерційного обліку із зазначенням дати припинення постачання електричної енергії споживачу. Споживач після отримання повідомлення електропостачальника має право ініціювати зміну електропостачальника у порядку, встановленому в розділі VI цих Правил. У разі недотримання електропостачальником терміну повідомлення відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, про припинення постачання електричної енергії споживачу обсяги спожитої електричної енергії до дати припинення з урахуванням встановленого 20-денного строку враховуються адміністратором комерційного обліку за цим електропостачальником, крім випадку, визначеного цими Правилами.
Як вбачається зі змісту даної норми ПРРЕЕ, вона містить обов`язок електропостачальника щодо направлення повідомлення про припинення постачання електроенергії, розірвання договору споживачеві, оператору (операторам) систем, постачальника "останньої надії" на території діяльності якого розташовані електроустановки споживача.
Враховуючи викладене, позивач був зобов`язаний не пізніше ніж за 20 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії договору та постачання електричної енергії, тобто, до 31.12.2021 повідомити про це споживача, відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, та адміністратора комерційного обліку із зазначенням дати припинення постачання електричної енергії споживачу. Доказів такого повідомлення матеріали справи не містять, позивачем не надано.
Тобто в період з 01.01.2022 по 28.02.2022 між сторонами відсутні правові підстави для постачання та споживання електричної енергії, а отже, і для виникнення будь-яких зобов`язань щодо її оплати…» колегія суддів визнає такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а доводи : « … Водночас, як згідно із п. 3.1.9. ПРРЕЕ Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Таким чином, Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували споживання Відповідачем в порушення п. 3.1.9. ПРРЕЕ, як і не містять доказів постачання в порушення цього пункту електричної енергії Відповідачу.
З матеріалів позовної заяви слідує, що позивачем жодних належних доказів, які б підтверджували підстави для надання цих послуг за Договором №1811 від 15 вересня 2020 року, строк дії якого скінчився 31.12.2021 - не додано.
Отже, позивач безпідставно просить стягнути заборгованість поза межами дії Договору №1811 від 15.09.2020.
Окрім цього,позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 73¬78 ГПК України щодо підтвердження фактичного споживання відповідачем електроенергії у січні 2022 року.
Матеріали справи не містять як актів приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електроенергії так і не містять доказів фактичного обсягу споживання електричної енергії ФОП Левченко С.Л., документи, надані позивачем як такі докази, такими не є, оскільки:
• не містять даних щодо показників точок обліку на початок та кінець періоду (січень 2022 року);
• складені через два роки після спірного періоду, за об`єктами, які з лютого 2022 року перебувають у зоні окупації, що унеможливлювало достовірне зняття показників.
Позивач як і об`єкти, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку - 62Z0279160303742, 62Z7559541110554, розташовані у м. Мелітополь, Запорізької області, яке з 25 лютого 2022 року окуповане та увійшло до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженого Наказом №75 від 25.04.2022 р. Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України.
Отже, вимоги позивача стосуються періоду споживання електричної енергії, обсяги, якої підтвердженні ПАТ «Запоріжжяобленерго» лише 26.06.2024 (лист № 007-66/2727), коли господарська діяльність відповідача та об`єкти відповідача, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку, перебували під окупацією агресора, що є загальновідомими обставинами.
Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" …
… позивач не мав фактичної можливості здійснювати облік спожитої електроенергії; відповідач був позбавлений доступу до об`єктів, а отже - і до точок обліку.
У період січень-лютий 2022 ФОП Левченко С.Л. фізично не перебував за місцем провадження діяльності:
-з 25.12.2021 по 17.01.2022 - перебував за межами України (Аргентина);
-з 20.01.2022 по 24.02.2022 - перебував у Закарпатській області. Ці обставини підтверджуються офіційними документами - відмітками в паспорті, листом ТОВ «ЕКОТУРОБ`ЄКТ «ЗОЛОТА ПІДКОВА».
Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку
Згідно з п. 4.14. ПРРЕЕ платіжний документ (рахунок)…
Відповідно до абз. 3 п. 2.3.5. ПРРЕЕ…
Згідно із абз. 4-6 п. 2.3.5. ПРРЕЕ….
Згідно з п. 4.13 ПРРЕЕ…
Відповідно до п.п.4.21, 4.29 ПРРЕЕ …
…Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії (п.4.12 ПРРЕЕ).
Аналіз наведеного дає підставу для висновку про те, оператор системи розподілу адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає весь обсяг електричної енергії, що спожита споживачем та надає дану інформацію (обсяг спожитої електричної енергії споживачем) постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії споживачу, на підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії споживачем, постачальник електричної енергії, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, розраховує її вартість та виставляє споживачу рахунки на оплату.
Отже, у даному випадку інформація постачальника послуг комерційного обліку (оператора системи) є пріоритетною для здійснення комерційних розрахунків.
Як встановлено з матеріалів справи та не спростовано позивачем, ані у рахунках, ані в актах, не міститься даних показників точок комерційного обліку на початок та кінець розрахункового періоду (на початок та кінець січня 2022 року).
Так, з метою підтвердження фактичного щомісячного використання електроенергії за об`єктами відповідача позивач посилається на доданий до позовної заяви лист Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" від 26.06.2024 №007¬66/2727 "Щодо підтвердження спожитих обсягів електричної енергії", яким Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" надає підтверджуючу інформацію, що останнє здійснило постачання електричної енергії споживачу - Фізичній особі- підприємцю Левченку Сергію Леонідовичу у розрахункових періодах з січня 2022 по лютий 2022 в обсязі, наведеному у додатку 1 до листа №007-66/2727 від 26.06.2025 "Інформація щодо споживання електричної енергії ФОП Левченко Сергій Леонідович (а.с.17-18).
Відповідно до вказаного додатку 1 відповідачем спожито у січні 2022 - 36 503 кВт*год.
Звертаючись до суду, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша та третя статті 74 ГПК України).
При цьому відповідно до статті 73 ГПК України …
… інформація постачальника послуг комерційного обліку (оператора системи) є пріоритетною для здійснення комерційних розрахунків.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 73-78 ГПК України щодо підтвердження фактичного споживання відповідачем електроенергії у січні 2022 року.
Спожитий обсяг електричної енергії фізичною особою-підприємцем Левченко С.Л. в січні 2022 року підтверджується інформацією щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії ФОП Левченко Сергієм Леонідовичем з щомісмячною розбивкою за ЕІС - кодом точки комерційного обліку (додаток 1 до листа ПАТ “Запоріжжяобленерго” від 26.06.2024 № 007-66/2727):
загальний обсяг спожитої/використаної електричної енергії за ЕІС - кодом точок комерційного обліку - 62Z0279160303742 за січень 2022 складає 5 619 кВт/год, та за лютий 2022 складає 30 884 кВт/год, що згідно з розрахунком суми боргу в грошовому еквіваленті становить 181 327,63 грн.;
загальний обсяг спожитої/використаної електричної енергії за ЕІС - кодом точок комерційного обліку - 62Z7559541110554 за січень 2022 складає 30 884 кВт/год та за лютий 2022 року складає - 22 722 кВт/год, що в грошовому еквіваленті становить 115 263,70 грн
Докази, подані у вигляді листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 26.06.2024 № 007¬66/2727 та додатки до нього не містять даних щодо показників точок обліку на початок та кінець розрахункового періоду (січень 2022 року), тобто конкретних показників електролічильників, не містять вихідних даних стосовно підтвердження фактичного споживання електричної енергії та складені через два роки після спірного періоду, за об`єктами, які з лютого 2022 року перебувають у зоні окупації, що унеможливлює достовірне зняття показників.
Окрім цього, слід наголосити, що лист ПАТ “Запоріжжяобленерго” від 26.06.2024 №007-66/2727, на який посилається позивач як на доказ підтвердження спожитих обсягів електроенергії за оскаржуваний розрахунковий період (січень 2022 року) не може братися до уваги як належний доказ обсягу спожитої електроенергії, оскільки відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 21.04.2023 №4316/20.5/7-23 у зв`язку з перебуванням певних територій у тимчасовій окупації (ОСР не контролює власні електромережі на час окупації), ОСР (в даному випадку ПАТ "Запоріжжяобленерго") не має можливості відстежувати обсяги надходження електроенергії до мереж розподілу, а також, оскільки неможливо визначити від чиїх мереж здійснюється розподіл та куди надходить вироблена електроенергія під час окупації території, покази по об`єктах споживачів, розташованих на окупованих територіях, як щодо споживання, так і щодо генерації, мають прийматися рівними нулю.
Акт звіряння взаємних розрахунків за постачання електричної енергії постачальником згідно договору від № 1811 від 15.09.2020 від 17.06.2024, відповідно до якого нібито проведено звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 02.08.2022 станом на 17.06.2024, складений в односторонньому порядку Начальником Мелітопольського ЦОК та не підтверджує згоду відповідача з обсягами поставок електроенергії за спірний період фактичного звіряння із точками комерційного обліку обєкту відповідача.
Акт прийняття-передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу №1811 від 15.09.2020 за січень 2022, складений одноособово представником Постачальника електричної енергії ТОВ «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» в особі начальника Мелітопольського центру обслуговування клієнтів Саріджи Наталії Анатоліївни, що діє на підставі Довіреності № 79 від 07 грудня 2023 року, не містить даних про дату його складання та не підтверджує прийняття відповідачем з поставку електроенергії за січень 2022 року.
Рахунки на оплату № 54001811220219 від 28.02.2022, №54001811220119 від 31.01.2022, складені одноосібно представником постачальника без зазначення особи, що їх склала, та лише у 2024 році (в частині для здійснення одержувачем відмітки отримання рахунку - вказано 2024 рік), без підтвердження отримання відповідачем, не містять дати складання, вихідних даних.
Рахунки на оплату № 54001811220219 від 28.02.2022, №54001811220119 від 31.01.2022 разом з вказаними вище актами були направлені на адресу відповідача лише у червні 2024 року, тобто через 2 роки після спірного періоду (січень 2022 року), що підтверджується доданими до позову описом вкладення цінного листа та списком згрупованих відправлень 18.06.2024 «Укрпошта».
Окрім цього, направлення 18.06.2024 на адресу відповідача рахунків на оплату №54001811220219 від 28.02.2022, № 54001811220119 від 31.01.2022, акту прийняття- передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу №1811 від 15.09.2020 за січень 2022, акту звіряння взаємних розрахунків за постачання електричної енергії постачальником згідно договору від № 1811 від 15.09.2020 від 17.06.2024 разом з вимогою позивача від 17.06.2024 №129/54 були повернуті за зворотною адресою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (що підтверджується трекінгом з сайту ПАТ «УКРПОШТА» за номером 0503886630150).
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достатні докази в розумінні ст.ст.73-78 ГПК України, якими підтверджується обсяг споживання відповідачем електроенергії у січні 2022 року.
Також з доданих до позову доказів не вбачається, що вони складені та підписані з боку оператора системи розподілу - ПАТ «Запоріжжяобленерго».
Отже, оскільки у січні 2022 року, як і в лютому 2022 року, перевірка точок обліку ні позивачем, ні відповідачем здійснена не була за відсутністю відповідача за місцезнаходженням об`єктів та окупацією місцевого обленерго, а підтвердження ПАТ “Запоріжжяобленерго” спожитих обсягів електроенергії за розрахунковий період січень 2022 року, що викладене у листі від 26.06.2024 № 007-66/2727 не може братися до уваги як належний доказ у відповідності до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.04.2023 №4316/20.5/7-23, - на даний час показники електричної енергії по об`єктам, що перебувають на окупованій території, та обсяг спожитої енергії за період січень 2022 - є не доведеним взагалі.
Таким чином, факт споживання відповідачем електроенергії протягом заявленого позивачем періоду (січень 2022 року) позивачем не підтверджено належним чином.
Тому, беручи до уваги те, що ані в рахунках, ані в актах не міститься даних щодо кількості використаної електричної енергії по кожному з об`єктів відповідача (точок комерційного обліку), показників точок комерційного обліку на початок та кінець розрахункового періоду, враховуючи те, що матеріали справи не містять належним чином оформлених доказів оператора системи розподілу щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку споживача, відповідач констатує про недоведеність належним чином позивачем встановлення у відповідача заборгованості у сумі 127 000 грн. 00 коп.
Факт споживання відповідачем електроенергії протягом заявленого позивачем періоду позивачем належними доказами не підтверджено, долучені до позову докази, складені лише у 2024 році не мають доказового значення про фактичне використання електроенергії на об`єкті відповідача у січні 2022 року.
Отже, вимоги позивача стосуються періоду споживання електричної енергії, обсяги якої підтвердженні ПАТ «Запоріжжяобленерго» лише 26.06.2024 (лист № 007-66/2727), коли господарська діяльність відповідача та об`єкти відповідача, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку, перебували під окупацією агресора, що є загальновідомими обставинами.
Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності обсягу спожитої електроенергії за січень 2022 року є передчасним, необґрунтованим та винесеним з порушенням принципу допустимості та належності доказів…» та відповідні доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» в частині того, що « …Судом безпідставно посилається на лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 21.04.2023 № 4316/20.5/7-23 не може бути прийнятим Судом як доказ в силу невідповідності приписам ст.ст. 73,76-78 ГПК України з огляду на наступне.
Роз`яснення НКРЕКП мають рекомендаційний характер та не мають сили припису.
В даному випадку цей лист не можна приймати до уваги, оскільки всі обставини, які викладені у ньому, не мають відношення до обставин справи № 904/5144/24, які викладені Позивачем у позові, оскільки в цьому листі йдеться мова про взаємовідносини між учасника ринку електричної енергії під час воєнного стану, а спірними правовідносинами у справі є січень-лютий 2022 року.
П.п. 2 п. 9 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану», затвердж. Наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 р. № 148 (далі - Положення) зазначається наступне:
- обсяги споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях приймаються рівнем 0 за період(и) відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години в розрахунковому періоді для споживачів, об`єкти яких заживлені від певного вузла/району/області електричних мереж оператора системи, з яких був відсутній відпуск електричної енергії споживачам.
Зауважуємо, що інформація щодо відсутності відпуску електричної енергії за об`єктами Відповідача не надходила ні до електропостачальника ні до оператора системи розподілу.
Спожитий/використаний обсяг електричної енергії ФОП
Левченко Сергій Леонідович за період січень-лютий 2022 року підтверджується повідомленням/листом адміністратора комерційного обліку - АТ «Запоріжжяобленерго» за № 007-66/2727 від 26.06.2024 щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії з щомісячною розбивкою за EIC - кодом точки комерційного обліку та складає 64.053 кВт/год.
Враховуючи наведене вважаємо, що Судом не в повній мірі досліджено обставини справи та наявні в докази…» не перевіряє на предмет відповідності фактичним обставинам справи, оскільки доходить висновку про неправильність обрання позивачем способу захисту.
Щодо наданих учасниками справи відповідей на відзив, колегія суддів виходить з наступного, відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Поняття “справедливе правосуддя” в сучасному розумінні має два аспекти:
- матеріальна справедливість, яка полягає в тому, що кожне судове рішення має бути справедливим по суті (тобто при вирішенні спірного питання повинні бути справедливо визначені права і обов`язки тих, хто звернувся до суду, або завдяки судовому рішенню має бути відновлена порушена справедливість);
- процесуальна справедливість, яка передбачає розгляд справи відповідно до певних судових процедур.
В аспекті зазначеного колегія суддів апеляційного господарського суду звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).
Відповідно, можливе прийняття судом апеляційної інстанції будь-яких додаткових заяв, клопотань, додаткових пояснень у поза визначений процесуальним законом спосіб призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.
Вищенаведене дозволяє колегії суддів не приймати до уваги віпдповіді на відзив, як такі, що подані у поза встановлений процесуальним законом спосіб ( не передбачені Господарським процесуальним кодексом України).
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 у справі № 904/5144/24 задовольнити, рішення Господарського суду Дніпропетровської області. Відповідно, скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання позовної заяви у сумі 3 514,10 грн. та за подання апеляційної скари у сумі 5 271,15 грн колегія суддів покладає на позивача, як на особу, проти якої ухвалено судове рішення.
А витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги Фізичною особою-підприємцем Левченко С.Л. у сумі 5 271,15 грн колегія суддів стягує з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», як з особи, проти якої ухвалено судове рішення.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 у справі № 904/5144/24 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 у справі № 904/5144/24 – задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 у справі № 904/5144/24 – скасувати.
Прийняти нове рішення.
В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35; ідентифікаційний код 42093239) на користь Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 3 514,10 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг у сумі 10 542,30.
Доручити Господарського суду Дніпропетровської області видати відповідні накази по справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус