ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

20 лютого 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/126/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 
ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 20 січня 2026 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Електронний суд надійшла сформована 20.01.2026 позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідно до якої позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 19.01.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №79895581 за виконавчим листом №183/1174/23, виданим Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області 19.12.2025.
Ухвалою суду від 26.01.2026 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишено без руху. 
Ухвалою суду від 03.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтями 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідачем до суду 05 лютого 2026 року наданро відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
На виконанні у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Жданової О.В. перебуває виконавче провадження номер за АСВП: 79895581 з примусового виконання виконавчого листа № 183/1174/25 від 19.12.2025, виданого Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити нарахування та виплатити спадкоємцю ОСОБА_1 сум пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року включно, належних спадкодавці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
29.12.2025 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання постанови. Копії відповідної постанови направлено сторонам виконавчого провадження. 
29.12.2025 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2023 № 512/5.
29.12.2025 керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, державного виконавця повідомлено про наступне.
Постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 29.12.2025 про відкриття виконавчого провадження № 79895581, за виконавчим листом № 183/1174/25, виданим 19.12.2025 Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області розглянуто. 
На виконання рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 у справі № 183/1174/25 Головним управлінням по електронній пенсійній справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведено нарахування сум пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року у сумі 193947,91 грн. 
Відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі – Постанова № 1165), пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. 
Заборгованість з нарахування недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року була облікована в Головному управлінні та включена до Переліку боргів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанови № 1165.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35- 1) (далі – Порядок № 21-2), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
У жовтні, у листопаді та у грудні 2025 року спадкоємцю ОСОБА_1 проведено нарахування та виплату частини боргу із Переліку боргів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанови № 1165 у сумі 2361,00 грн, 2361,00 грн, 2361,00 грн та 2041,00 грн (загальна сума виплати склала 9124,00 грн). 
В подальшому сума коштів, що нарахована на виконання рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 у справі № 183/1174/25, виплачуватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
12.01.2026 винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 
13.01.2026 керуючись ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. 
За невиконання рішення суду у повному обсязі без поважних причин 19.01.2026 на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн та зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
Державним виконавцем вжито дії щодо примусового виконання виконавчого листа Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/1174/25 від 19.12.2025, відповідно до вимог чинного законодавства.
Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.
Дослідивши матеріали справи в електронній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.
На підставі рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 у справі № 183/1174/25, яке набрало законної сили 21.10.2025, вказаним судом 19.12.2025 видано виконавчий лист про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 сум пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року включно, належних спадкодавиці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі виконавчого листа Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/1174/25, виданого 19.12.2025, постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 79895581.
Листом від 08.01.2026 1200-2205-5/496 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило державного виконавця про проведення позивачем на виконання рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 у справі № 183/1174/25 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , нарахування сум пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року у сумі 193947,91 грн. Заборгованість з нарахування недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року була облікована в Головному управлінні та включена до Переліку боргів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанови № 1165.
Одночасно повідомлено, що у жовтні, листопаді та грудні 2025 року спадкоємцю ОСОБА_1 проведено нарахування та виплату частини боргу із Переліку боргів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанови № 1165 у сумі 2361,00 грн, 2361,00 грн, 2361,00 грн та 2041,00 грн (загальна сума виплати склала 9124,00 грн). Залишок боргу, який зобов`язано виплатити Головне управління, складає 184 823,91 гривень. Сума коштів, що нарахована на виконання рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 у справі № 183/1174/25, виплачуватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
12.01.2026 винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 
13.01.2026 державним виконавцем, керуючись ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. 
За невиконання рішення суду у повному обсязі без поважних причин 19.01.2026 на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. 
Відповідно до інформації з Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України підсистеми Реєстр судових рішень (ІКІС ПФУ:РСР), заборгованість згідно з рішенням суду у справі № 183/1174/25 обліковано в ГУПФУ в Луганській області.
Не погоджуючись із постановою від 19.01.2026 про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.02.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII, у відповідній редакції).
За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першоїстатті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:
- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);
- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходита майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);
- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостоюстатті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII.
Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19.
Статтею 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Матеріалами справи встановлено, що на виконання рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 у справі № 183/1174/25 Головним управлінням по електронній пенсійній справі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведено нарахування сум пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року у сумі 193947,91 грн. 
Заборгованість з нарахування недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року була облікована в Головному управлінні та включена до Переліку боргів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанови № 1165.
У жовтні, у листопаді та у грудні 2025 року спадкоємцю ОСОБА_1 проведено нарахування та виплату частини боргу із Переліку боргів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанови № 1165 у сумі 2361,00 грн, 2361,00 грн, 2361,00 грн та 2041,00 грн (загальна сума виплати склала 9124,00 грн), що підтверджується довідкою позивача від 20.01.2026 1150/05-16. Залишок боргу, який зобов`язано виплатити Головне управління, складає 184 823,91 гривень.
Доплату по проведеному перерахунку у розмірі 184 823,91 грн обліковано в Головному управлінні та буде виплачено з урахуванням процедури, встановленої чинним законодавством. 
На час винесення постанови від 19.01.2026 у виконавчому провадженні № 79895581про накладення штрафу боржником рішення суду фактично не виконано, оскільки відсутня виплата нарахованої на виконання рішення суду у справі № 183/1174/25 суми пенсії, що не заперечується позивачем.
Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.
З огляду на викладене, судом враховується, що, як зазначено вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а та від 21.08.2019 у справі №754/3105/19.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд сформував правовий висновок у постановах від 28.02.2019 у справі №822/1080/17 та від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, згідно з яким невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Судом встановлено, що листом від 08.01.2026 1200-2205-5/496 позивач повідомив відповідача про те, що відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.
При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивачем проведено нарахування сум пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року у сумі 193947,91 грн та у жовтні-грудні 2025 року спадкоємцю ОСОБА_1 проведено нарахування та виплату частини боргу відповідно до Постанови № 1165 в загальній сумі 9124,00 грн. Залишок боргу складає 184 823,91 грн та відповідно до інформації з Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України підсистеми Реєстр судових рішень (ІКІС ПФУ:РСР), обліковано в ГУПФУ в Луганській області.
Відповідно до статті 63 Закону України №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.
Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного суду України: від 24.03.2015 по справі № 21-66а15, від 30.06.2015 по справі № 21-1044а15 та від 30.06.2015 по справі № 21-660а15.
Матеріалами справи підтверджено, що в спірних відносинах позивач вчинив всі залежні від нього дії для виконання рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 у справі № 183/1174/25.
За наслідками розгляду позовної заяви, системного аналізу норм права та оцінки наданих по справі доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Луганській області та як наслідок про протиправність постанови від 19.01.2026 ВП № 79895581 про накладення штрафу.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.94, серія A, N 303-A, п. 29).
За вказаних обставин відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 28.01.2026 № 132.
З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у сумі 2662,40 грн.
Враховуючи те, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України є структурним підрозділом Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2662,40 грн необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205,241-246,250,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місце реєстрації: 93404, Луганська область, місто Сіверськодонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: Україна, 61024, Харківська обл., місто Харків, вул.Ярослава Мудрого, будинок 26, ЄДРПОУ 45752470) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 19.01.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 79895581 за виконавчим листом № 183/1174/25, виданим Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області 19.12.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: Україна, 61024, Харківська обл., місто Харків, вул.Ярослава Мудрого, будинок 26, ЄДРПОУ 45752470) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні грн 40 коп).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя 	К.Є. Петросян