18.02.26          Справа № 469/1242/25
1-кп/469/217/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2026 року         с-ще Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді       ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор    - ОСОБА_3 
захисник     - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)
обвинувачений   - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025152030001259 від 22 вересня 2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, громадянина України, освіта середня, не судимого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, місце проживання АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "молодший сержант",
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,
в с т а н о в и в:
На розгляд суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 17 лютого 2026 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , згідно з якою обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме у пособництві в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб; з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 із застосуванням норм, передбачених ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік та на підставі ст. 58 КК України погодились замість цього покарання призначити службове обмеження на той самий строк з відрахуванням суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 10 відсотків; сторони дійшли також домовленості щодо скасування арешту на тимчасово вилучене майно та повернення внесеної застави заставодавцеві.
Прокурор, обвинувачений та захисник у судовому засіданні просили затвердити надану угоду.
При цьому обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення відповідно до обставин, викладених у обвинувальному акті.
Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву про згоду з умовами угоди.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши у обвинуваченого, що він цілком розуміє положення ст.ст. 394, 424, 473, ч.4 ст.474 КПК України щодо наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, у якому він повністю та беззастережно визнає себе винуватим, виду покарання, та відмовляється від права на судовий розгляд, а також підтверджує, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що він має можливість виконати взяті на себе зобов`язання, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
При цьому суд враховує також, що зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України, угоду укладено у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, внаслідок якого завдано шкоду правам та інтересам потерпілої, якою надано письмову згоду на укладення угоди та згоду з її положеннями, що відповідає вимогам ч.4 ст.469 КПК України, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства і потерпілої та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Таким чином, відповідно до укладеної угоди суд визнає ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто у пособництві в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб, а саме у тому, що він, діючи як пособник, за заздалегідь узгодженим злочинним планом, направленим на здійснення протиправних дій, а саме підриву бойової гранати у подвір`ї домоволодіння ОСОБА_6 , з метою залякування для вчинення нею певних дій, який організований та скоординований за грошову винагороду за допомогою застосунків для миттєвого обміну повідомленнями "Telegram", "Viber", "Signal" та "WhatsApp", із деталями завдання, місцем вчинення, способу вчинення кримінального правопорушення, залученням сторонніх осіб тощо особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження (далі Особа 1 - організатор), та планом невстановленої особи, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, із розподілом ролей між іншими співучасниками, матеріали досудового розслідування відносно яких виділені в окреме провадження, а саме: Особою 3 (пособник), роль якого полягала у передачі заздалегідь отриманої інформації від Особи 1 іншим співучасникам, з метою координації їх дій, надання інформації щодо місця зберігання заздалегідь придбаного Особою 1 знаряддя вчинення злочину, отримання від виконавців кримінального правопорушення звіту про вчинений злочин та направлення його організатору для підтвердження тощо; Особою 2, Особою 4 (виконавці), роль яких полягала у домовленості з іншими співучасниками щодо координаційних дій під час та після вчинення злочину, виконання заздалегідь розробленого плану за попередньою домовленістю групою осіб, вчинення кримінального правопорушення, його фіксування (фотографування, аудіо-відео зйомка), звітування про виконання злочину тощо; Особою 5 (пособник), роль якого, як і ОСОБА_5 , полягала у сприянні вчиненню злочину, перевезенні на автомобілі Особи 2 та Особи 4, забезпечення їх безперешкодного проїзду до зазналегідь обумовленого місця вчинення кримінального правопорушення, а також безпечного виїзду з території Миколаївської області, у тому числі у комендантську годину після його вчинення, з урахуванням їх статусу військовослужбовців та осіб, яким відомі паролі розміщених на території України блокпостів, тощо, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 01 квітня 2025 року приблизно о 20.20 год., діючи за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі марки «BMW» моделі «320і», державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував його власник Особа 5, за попередньою домовленістю про час та місце зустрічі з Особою 2 та Особою 4 приїхав за ними на визначене ними місце, після чого, за раніше узгодженим між співучасниками планом на здійснення підриву бойової гранати на території домоволодіння ОСОБА_6 , 01 квітня 2025 року приблизно о 20.20 год., Особа 5, ОСОБА_5 , Особа 2 та Особа 4 на вказаному автомобілі приїхали до с.Коблеве Миколаївського району Миколаївської області. 
Після цього Особа 2 та Особа 4, маючи при собі наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, оснащену запалом дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), вийшли з вказаного автомобіля неподалік ринку в с.Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, та пішли у бік місця проживання ОСОБА_6 , будинок якої розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_5 та Особа 5, за раніше узгодженим планом, залишились у автомобілі їх очікувати, з метою забезпечення їхнього безперешкодного залишення місця скоєння кримінального правопорушення.
Цього ж дня близько 20.40 год. Особа 2 та Особа 4, перебуваючи біля паркану вказаного домоволодіння, діючи за розробленим Особою 1 планом, з метою залякування ОСОБА_6 на виконання певних дій, усвідомлюючи, що їхні дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо припускаючи та розуміючи той факт, що у результаті підриву гранати, крім іншого, власнику буде заподіяна шкода у вигляді пошкодження майна, у той час як Особа 2 здійснював відеозйомку даних дій на свій мобільний телефон, з метою звітування організаторам цього злочину про факт його виконання та спостерігав за місцевістю, щоб їх дії не були помічені, Особа 4, утримуючи спусковий важіль у притисненому положенні, висмикнув запобіжну чеку та умисно кинув у двір домоволодіння ОСОБА_6 осколкову ручну гранату РГД-5, оснащену запалом дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2).
У результаті координованих дій вказаної групи осіб відбувся вибух, яким пошкоджена вся площина дворового фасаду житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у якому перебувала ОСОБА_6 , а саме пошкоджено два металопластикових вікна та двері, розбито склопакети, пошкоджено систему організованого водовідведення з даху житлового будинку та з даху навісу, розташованого поряд з будинком, - пластикові водостічні жолоби та труби мають наскрізні отвори та непридатні до нормальної експлуатації будинку, унаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 завдано майнові збитки на загальну суму 33 751,62 грн.
Після вчинення злочину Особи 2 та 4 були затримані в порядку ст. 208 КПК України, а військовослужбовці ОСОБА_5 та Особа 5, з метою уникнення кримінальної відповідальності, на автомобілі марки «BMW» моделі «320і», державний номерний знак НОМЕР_2 , намагалися покинути с.Коблеве Миколаївського району Миколаївської області та приховати їх причетність до вчинення кримінального правопорушення, шляхом збуту наявних в автомобілі речей безпосередніх виконавців злочину, однак були затримані працівниками правоохоронних органів.  
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. 
Сторонами угоди враховано також дані про особу обвинуваченого, а саме що він раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, проходить військову службу за контрактом на посаді командира третього відділення другого взводу спеціального призначення роти спеціального призначення Окремої президентської бригади імені гетьмана Богдана Хмельницького, у військовій частині НОМЕР_3 , у військовому званні «молодший сержант», за місцем служби характеризується з позитивної сторони, нагороджений 05 серпня 2022 року відзнакою (орденом) Президента України «За оборону України», а також майновий стан та поведінку ОСОБА_5 після вчинення злочину, що він у ході досудового розслідування добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним кримінального правопорушення та осіб, за попередньою змовою з якими він його вчинив, що свідчить про дійсне щире каяття, а не про формальне зазначення обвинуваченим про таке, намагання стати на шлях виправлення..
За такого, відповідно до умов угоди, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити узгоджене сторонами покарання за ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України із застосуванням ст.69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч.2 ст.194 КК України, у виді одного року позбавлення волі, та з врахуванням погоджених сторонами умов угоди відомостей про обставини справи і особи обвинуваченого, які свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, на підставі ст.58 КК України замість позбавлення волі на строк один рік призначити службове обмеження на той самий строк, із відрахуванням суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 10 відсотків.
На підставі ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 01 квітня 2025 року по 07 квітня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_5 відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 04 квітня 2025 року, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Після набрання вироком законної сили заставу, визначену ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2025 року, у розмірі 181680 грн, на підставі ч.11 ст.182 КПК України слід повернути заставодавцю, зважаючи на належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі ст.174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 09 квітня 2025 року на речові докази, необхідно зняти після набрання вироком законної сили. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 475 КПК України, суд 
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 лютого 2026 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 12025152030001259 від 22 вересня 2025 року.
Відповідно до умов угоди визнати ОСОБА_5  винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті ч.2 ст.194 КК України, у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі на строк один рік призначити ОСОБА_5 покарання у виді службового обмеження на строк один рік з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.
На підставі ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 01 квітня 2025 року по 07 квітня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.
Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_5 відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 04 квітня 2025 року, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави скасувати, а заставу у розмірі 181680 грн., внесену 07 квітня 2025 року на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (ЄДРПОУ 26299835), повернути заставодавцю ОСОБА_8 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 09 квітня 2025 року на речові докази : змиви з лівої та правої рук затриманого ОСОБА_5 , які упаковано до паперового конверту «Конверт №1», та мобільний телефон марки «Iphone 13», який упаковано до спеціального сейф пакету WAR1124944.
Речові докази: змиви з лівої та правої рук затриманого ОСОБА_5 , які упаковано до паперового конверту «Конверт №1» та передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, - знищити; мобільний телефон марки «Iphone 13», який упаковано до спеціального сейф пакету WAR1124944 та передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, повернути володільцю ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.     Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.        
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя