ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року	Львів	Справа №158/284/26 пров. №А/857/8204/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 
з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеконференції апеляційну скаргу громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 січня 2026 року у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

суддя у І інстанції Корецька В.В., 
час ухвалення рішення 12 год 32 хв,
місце ухвалення рішення м. Ківерці,
дата складення повного тексту рішення 27 січня 2026 року,

ВСТАНОВИВ :

23.01.2026 Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі – ЦМУ ДМС) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило продовжити строк затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України до строком на 6 місяців.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.01.2026 у справі №158/284/26 вказаний позов було задоволено частково. 
Продовжено строк затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 2 (два) місяці.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.08.2025 відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців. 
Особу відповідача на даний час не ідентифіковано. Позивачем вживались заходи з метою виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.08.2025, однак враховуючи відсутність у відповідача документів, які дають йому право на підтвердження законності перебування на території України, неотримання відповіді з Консульського відділу Республіки Азербайджан, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав щодо продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 2 місяців. 
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який просив таке скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що 16.06.2021 скаржником отримано дозвіл на імміграцію, який було відкликано 24.04.2025. 
Окрім того, 24.04.2025 співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно скаржника прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України не пізніше 22.05.2025. 
29.07.2025 о 12:00 працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області затримано відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку частини 2 статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення строком на 72 години та поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Звертає увагу на суперечливі дії працівників ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, оскільки останні видають дозвіл на міграцію, встановлюють особу, відкликають дозвіл та в подальшому стверджують, що особа є не ідентифікованою, а відтак підлягає поверненню до країни походження або третьої країни.
Окрім того наголошує, що в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, де відповідач є обвинуваченим.
Таким чином, неможливо стверджувати, що особа є неідентифікованою.
Представник ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Інші учасники, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.08.2025 у справі №158/2237/25, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025, громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців.
На підставі вказаного рішення відповідач поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (далі – Волинське ПТПІ).
Оскільки у громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 відсутні документи, що надають йому право на законне перебування на території України, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України до компетентних органів відповідач не звертався, ЦМУ ДМС звернулося до суду з позовом, у якому просить продовжити строк затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 місяців.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”. 
В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 4 статті 30 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Частиною 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
На переконання апеляційного суду, системний аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що можливість затримання іноземця або особи без громадянства у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, пов`язана законодавцем із наявністю певних обставин, однією з яких є відсутність у іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №784 було затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації (далі – Порядок №784).
Пунктом 52 Порядку №784 передбачено, що під час здійснення ідентифікації іноземця або особи без громадянства перевіряється поданий ним паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною, вживаються заходи до встановлення громадянства, прізвища, імені, по батькові (у разі наявності), дати та місця народження іноземця або особи без громадянства.
Відповідно до пункту 55 Порядку №784 ідентифікація іноземців та осіб без громадянства, затриманих за незаконне перебування або порушення правил перебування в Україні, в яких відсутні документи, що посвідчують його особу, передбачає, зокрема, здійснення таких заходів:
1) опитування з метою встановлення прізвища, імені, по батькові (у разі наявності), місця народження, віку, країни походження особи;
2) проведення перевірки інформації про особу засобами Реєстру;
3) проведення у разі відсутності інформації про особу в Реєстрі перевірки згідно з картотеками та базами даних розпорядника Реєстру;
4) фотографування особи;
5) отримання відцифрованих відбитків пальців рук особи.
Згідно з пунктом 4 розділу ІV Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2014 №353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 №38/77), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.12.2012 за №806/21119 (далі – Інструкція), іноземці, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, поміщуються до ПТПІ на строк, необхідний для їх ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше ніж на вісімнадцять місяців.
Приписами пункту 1 розділу V Інструкції передбачено, що до матеріалів про примусове повернення/видворення, що зберігаються в особовій справі затриманого, належать:
рішення відповідного органу/підрозділу про примусове повернення та/або рішення адміністративного суду щодо примусового видворення іноземця;
копія паспортного документа іноземця (за наявності);
у разі відсутності паспортного документа - документи (посвідчення особи на повернення), які свідчать про здійснення заходів щодо встановлення особи затриманого;
копія вироку суду чи постанови у справі про адміністративне правопорушення, якщо видворення є наслідком вчинення іноземцем під час перебування в Україні злочину чи адміністративного правопорушення;
копія повідомлення, надісланого іноземному дипломатичному представництву або консульській установі, про затримання іноземця;
копія акта приймання-передавання особи за договорами про реадмісію осіб (за наявності);
інші документи (дактилокарти, акт про фактично здійснені витрати на примусове видворення іноземця, акт про приймання від інших правоохоронних органів для видворення).
Пунктом 1 розділу VI Інструкції передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.
У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.
Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.
Судом встановлено, позивачем вживались заходи з метою виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.08.2025 та ідентифікації відповідача.
Відповідно до приписів частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Згідно із положеннями частини 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Апеляційний суд зазнає, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, що наведені у частині 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, є вичерпним. 
Як встановлено судом, рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 29.07.2025.
Таке рішення не оскаржувалось відповідачем і є чинним.
При цьому, з матеріалів справи також слідує, що позивачем вживались заходи з метою виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.08.2025.
Таким чином слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що враховуючи відсутність у відповідача документів, які дають йому право на підтвердження законності перебування на території України, неотримання відповіді з Консульського відділу Республіки Азербайджан, наявні обґрунтовані підстави щодо продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 272, 289, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 січня 2026 року у справі №158/284/26 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Постанова у повному обсязі складена 03 квітня 2026 року.