УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 285/6937/25	Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.	
Категорія 156	Доповідач Скітневська О.М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Скітневської О.М., з участю захисника Федорова Владислава Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 2 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2026 року справу №285/6937/25 (провадження №3/0285/153/26) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП об`єднано зі справою №285/6939/25 про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.124 КУпАП, присвоєно справі №285/6937/25 (провадження № 3/0285/153/26).
ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн судового збору.
Згідно з постановою судді місцевого суду  ОСОБА_1 , повторно протягом року, 11.12.2025 о 17:20 год в м. Звягель по вул. Василя Карпенка, 18, керував електроскутером Sitikoko з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан якого у встановленому законодавством порядку, зокрема в медичному закладі, відмовився. 
Крім того, ОСОБА_1 , керуючи вказаним електроскутером у зазначений день та час, перед початком руху не впевнився в безпечності та не надав переваги в русі автомобілю Nissan X-trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася в попутному напрямку, та з якою в подальшому скоїв зіткнення. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, посилається на те, що в його діях відсутній факт порушення п.10.1 ПДР України, який виразився в тому, що перед початком руху він не впевнився в безпечності та не надав переваги в русі транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 . Зазначає, що його було травмовано, а тому огляд на стан сп`яніння повинен був проводитися не в порядку п.п.6,7 Розділу І Інструкції, а у відповідності до п.8 Розділу І Інструкції, чого зроблено не було. Він погоджувався і намагався пройти огляд на місці події, хоча такий огляд суперечив вимогам Інструкції. Також не відмовлявся пройти такий огляд в найближчому медичному закладі. Звертає увагу на те, що суд не взяв до уваги, те що він є інвалідом ІІ групи, та стягнув з нього судовий збір.
В судовому засіданні адвокат Федоров В.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 3 березня 2026 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.
ОСОБА_1 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи участь в судовому засіданні адвоката Федорова В.В., відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим проводити апеляційний розгляд на підставі положень частини шостої статті 294 КУпАП. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідальність, передбачена ч. 2 ст.130 КУпАП , настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно з п 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії №538072 від 11.12.2025;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду;
-розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння;
- копією постанови Звягельського міськрайонного суду від 19.06.2025 у справі №285/1874/25, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130, ч.1 ст.173-2, ст.185 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення;
-даними відеозаписів з фіксацією на них факту керування електроскутером та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події та в медичному закладі.
Суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі по протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №538072 від 11.12.2025, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Переглядом відеозапису встановлено, що під час складання протоколу ОСОБА_1 вів себе зухвало та агресивно, висловлювався в бік працівників поліції словами грубої нецензурної лайки. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер погоджувався, брав його до рук і робив вигляд нібито виконує вказівки працівника поліції з метою проходження огляду, однак, дій необхідних для встановлення результату огляду не вчиняв (в Драгер з необхідною силою не продував). Окрім того, під час приїзду працівників поліції та швидкої допомоги ОСОБА_1 перебував у свідомому стані, від медичної допомоги відмовився. Також працівники поліції неодноразово пропонували проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відмовився. При цьому, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови, права та обов`язки. Оскільки ОСОБА_1 не зазначав, що його травмовано, від екстреної медичної допомоги відмовився, то йому було запропоновано пройти огляд відповідно до п.п.6,7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), а тому апеляційні доводи в цій частині не знайшли свого підтвердження. 
Одночасно, апеляційний суд враховує зміст п.8. Розділу І Інструкції у взаємозв`язку із вимогами п.13 Розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції, яка встановлює обов`язковість проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я для водіїв – учасників дорожнього руху, які внаслідок ДТП перебувають у несвідомому стані або з тяжкими травмами. ОСОБА_1 травм не отримав, тому йому правомірно пропонували пройти огляд на місці. 
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обгрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам, та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. 
За таких обставин, з огляду на матеріали справи про адміністративне правопорушення суддя, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
В той же час, висновок судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не знайшов свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за  порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» N 14 від 23.12.2005 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Пункт 10.1 ПДР України, порушення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
При цьому, за визначенням, наведеним у п.1.10 ПДР України, початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом вважається маневруванням (маневром).
Також, у зазнаному пункті ПДР України наведено інші поняття:
перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу;
учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що порушення п.10.1 ПДР України пов`язано із безпосереднім рухом учасника дорожнього руху на дорозі.
Із оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 виїхав на електроскутері Sitikokoна проїзну частину дороги і впав, перебуваючи у нерухомому стані деякий час, допоки у полі зору камери потрапив автомобіль Nissan X-trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на ОСОБА_1 , пошкодивши його ТЗ.
Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , остання не вказує, що ОСОБА_1 виїжджав на дорогу перед нею, а пояснює, що він лежав на дорозі, був у чорному одязі, що робило його фактично невидимим на фоні темного дорожнього покриття, тому вона його не відразу побачила.
Отже, в момент ДТП і деякий час до нього ОСОБА_1 та його транспортний засіб фактично були нерухомими об`єктами на дорозі, тому його дії (бездіяльність) не можуть підпадати під дію п.10.1 ПДР України, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимогист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства рф така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
Таким чином, оскільки суд сам не вправі змінювати фабулу, то оцінює дії особи виключено в межах інкримінованого йому правопорушення, тому підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, яке б пов`язувалося із порушенням п.10.1 ПДР України, відсутні.
Згідно ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, тому в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Окрім того, суд першої інстанції в порушення вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» безпідставно стягнув з ОСОБА_1 на користь держави 665 гривень 60 коп. судового збору.
Положення п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як убачається із матеріалів вказаної справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , а тому він підлягає звільненню від сплати судового збору.
Згідно з положеннями ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору, і залишення без змін постанови в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.2 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. ст.247, 294 КУпАП, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2026 року скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в межах розгляду протоколу серії ЕПР1 №538060 від 11.12.2025,провадження у справі в цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП; скасувати постанову в частині стягнення судового збору.
В частині визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУАП, та накладення адміністративного стягнення, постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2026 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	О. Скітневська