Справа №949/407/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Висоцька сільська рада Сарненського району Рівненської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Клюйко Анатолій Олегович, який діє в інтересах заявниці ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем - її братом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заяву обґрунтовує тим, що заявниця ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з 2018 року і до дня смерті брата заявниця фактично постійно проживала разом із ним у належному йому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Спільне проживання заявниці зі спадкодавцем тривало безперервно протягом останніх п`яти років, що передували його смерті. Хоча формально ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі, фактично зі своїм чоловіком спільного господарства не вела та разом не проживала у зв`язку з тривалими напруженими стосунками між ними. Шлюбні відносини були припинені фактично, вони проживали окремо, спільного бюджету не мали, сімейні обов`язки одне щодо одного не виконували. Проживаючи разом із братом, ОСОБА_1 вела з ним спільне господарство, забезпечувала побут, здійснювала приготування їжі, прибирання, закупівлю продуктів та необхідних речей. Крім того, заявниця постійно доглядала брата, оскільки він мав суттєві проблеми зі здоров`ям, потребував сторонньої допомоги та зловживав спиртними напоями. Фактично ОСОБА_1 була єдиною особою, яка здійснювала догляд за братом, підтримувала його матеріально та морально. Інших осіб, які б надавали йому допомогу або доглядали за ним, не було. Хоча у брата є донька ОСОБА_3 , вона з ним тривалий час не підтримувала жодних стосунків, разом не проживала, участі у його житті та догляді не брала. Після смерті брата відкрилася спадщина, до складу якої входять житловий будинок та земельна ділянка, що належали йому на праві власності та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Донька спадкодавця ОСОБА_3 подала нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Маючи право на спадкування за законом в другу чергу як сестра свого померлого брата та з метою прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори та, як наслідок, отримала письмове роз`яснення, згідно з яким вбачається, що нею пропущено встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк на прийняття спадщини для подання відповідної заяви та не пред`явлено доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Відтак, реалізувати своє право на спадкування ОСОБА_1 позбавлена можливості. З метою реалізації права на спадкування, у тому числі як особи, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 необхідно встановити в судовому порядку факт її постійного проживання разом із братом ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації місця проживання до дня його смерті. Встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки без відповідного судового рішення вона не має можливості оформити спадкові права на житловий будинок та земельну ділянку спадкодавця.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Клюйко А.О. заяву підтримали та просили її задовольнити із підстав, наведених у заяві.
Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є сусідкою заявниці та перебуває з нею у добрих сусідських відносинах. Їй відомо, що ОСОБА_5 приблизно протягом 5–6 років проживала разом зі своїм братом у його будинку. Вони вели спільне господарство, однак основний догляд за братом здійснювала саме заявниця. Вона забезпечувала побут, готувала їжу, виконувала господарські роботи та фактично утримувала домогосподарство, оскільки брат не завжди міг самостійно належним чином піклуватися про себе. Заявниця постійно проживала разом із братом та доглядала його.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сусідкою заявниці та проживає неподалік її місця проживання. Їй відомо, що ОСОБА_1 проживала разом зі своїм братом приблизно протягом п`яти років до його смерті у 2023 році та продовжує проживати у цьому ж будинку після його смерті. Вони вели спільне господарство, мали город та домашнє господарство. Заявниця здійснювала постійний догляд за братом: готувала їжу, прала, забезпечувала його необхідним, а також супроводжувала на лікування. Свідок особисто спостерігала ці обставини, оскільки проживає поруч.
Заслухавши заявницю, представника заявниці та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2023 року, виданого Виконавчим комітетом Висоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, про що складено актовий запис № 84 (а.с. 16).
Заявниця ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 02 липня 1974 року Туменською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с. 12), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 04 березня 2026 року Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 11), а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00047375892 від 09 жовтня 2024 року, виданим Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якого дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 є « ОСОБА_7 » (а.с. 14).
Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10 січня 2020 року № 110/105, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, а саме на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт належності спадкодавцю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 с. Бродець Сарненського району Рівненської області (2021-2025 роки) № 250/02-352 від 19 грудня 2025 року, виданим Виконавчим комітетом Висоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, відповідно до якого за особовим рахунком № НОМЕР_4 головою домогосподарства зазначений ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, а адресою господарства є: АДРЕСА_1 (а.с. 21).
Факт належності спадкодавцю земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 с. Бродець Сарненського району Рівненської області (2021-2025 роки) № 251/02-351 від 19 грудня 2025 року, виданим Виконавчим комітетом Висоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, відповідно до якого вказана земельна ділянка обліковується за ОСОБА_2 (а.с. 22).
На день смерті ОСОБА_2 він був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Висоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області № 02-22/53 від 19 грудня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 01 жовтня 1990 року по 26 грудня 2023 року. Разом із ним за вказаною адресою інших осіб зареєстровано не було (а.с. 20).
Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Висоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області № 02-22/130 від 26 лютого 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 10 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року (а.с. 23).
З матеріалів справи також вбачається, що донька спадкодавця ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , що підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви від 20 червня 2024 року (а.с. 17).
Також у судовому засіданні встановлено, що батьки спадкодавця померли раніше від нього, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, а саме: ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 ), ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 ) (а.с. 18,19).
Для юридичного оформлення права на спадкове майно заявниця звернулася до Сарненської державної нотаріальної контори Рівненської області. Проте листом Сарненської державної нотаріальної контори Рівненської області № 124/01-16 від 19 лютого 2026 року їй було роз`яснено, що нею пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини, а документи, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, нотаріусу не надано, у зв`язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду (а.с. 24).
Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 84233955 від 19 лютого 2026 року, наданого у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 25).
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Крім того, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Надані заявницею докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірними та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заяви.
Приймаючи до уваги те, що встановлення цього факту, а саме постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, має для заявниці юридичне значення, оскільки є передумовою реалізації нею права на отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті її брата, при цьому, заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити цей факт, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві, знайшли своє підтвердження, є достовірними, обґрунтованими і сумніву в суду не викликають, відтак заяву слід задоволити.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Висоцька сільська рада Сарненського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задоволити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем - її братом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення суду буде складено 20 квітня 2026 року о 15-00 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 ., ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_8 від 22 листопада 2019 року, орган, що видав 5617,

Заінтересована особа: Висоцька сільська рада Сарненського району Рівненської області, вулиця Б. Хмельницького, буд. 20, с. Висоцьк Сарненський район Рівненська область, код ЄДРПОУ04385043.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду        Оборонова І.В.