П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/7051/24	

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.,
повний текст судового рішення
складено 31.12.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі – позивач, ГУ ДПС) звернулося до суду з позовом до фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 54450,20 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на користь місцевого бюджету Доманівської територіальної громади.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що у відповідача є податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг добровільно відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що за відомостями інтегрованої картки платника податків у відповідача наявна заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 54450,20 грн..
Зазначений податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виник на підставі прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень:
- податкове повідомлення-рішення №0344706-2408-1405-UА48040090000070960 від 10.11.2023 року за період 2022 року (об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 ), строк сплати 12.04.2024 року у сумі 53321,40 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0344708-2408-1405-UА48040090000070960 від 10.11.2023 року за період 2022 року (об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 ), строк сплати 12.04.2024 року у сумі 1128,40 грн..
Податкові повідомлення-рішення були надіслані відповідачу, проте повернені з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 12.02.2024 року.
Контролюючим органом вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу з відповідача у встановленому законодавством порядку, а саме на адресу відповідача поштою направлена податкова вимога форми "Ф" від 27.09.2023 року №0006905-1302-1429, проте повернена з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
З наданих відповідачем доказів вбачається, що рішеннями виконкому Доманівської селищної ради від 30.08.2024 року №148, №149 належні відповідачу житлові будинки за адресою: житловий будинок АДРЕСА_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 списані в зв`язку з їх знищенням. 
Згідно з витягом з ДРРП №399651935 від 17.10.2024 року об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 закрито в зв`язку з його знищенням.
Згідно з витягом з ДРРП №399647137 від 17.10.2024 року об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 закрито в зв`язку з його знищенням.
У зв`язку з несплатою відповідачем протягом граничних строків податкового боргу, ГУ ДПС звернулось з даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на час розгляду справи має узгоджений податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 54450,20 грн.. У зв`язку з цим, вказана сума заборгованості повинна бути стягнута з відповідача.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції по суті спору, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно п.38.1 ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п.58.2 ст.58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п.58.3 ст.58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до приписів п.266.10.1 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
У разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.
14.08.2024 року ОСОБА_1 у справі №400/7652/24 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.11.2023 року №0344706-2408-1405-UA48040090000070960, №0344708-2408-1405-UA48040090000070960.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 26.08.2024 року про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.11.2023 року №0344706-2408-1405-UA48040090000070960, №0344708-2408-1405-UA48040090000070960, а також додані до неї матеріали, повернуто позивачеві у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до адміністративного суду.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 року - без змін.
Тобто, податкові повідомлення-рішення №0344706-2408-1405-UA48040090000070960, №0344708-2408-1405-UA48040090000070960, якими визначено податкові зобов`язання відповідача не є скасованими чи відкликаними. Також відповідачем не надано доказів сплати грошового зобов`язання, нарахованого вказаними податковими повідомленнями-рішенням.
Крім цього, 24.06.2025 року до суду першої інстанції надійшли додаткові пояснення позивача, в яких останній зазначив, що посилання відповідача на списання рішеннями виконкому Доманівської селищної ради від 30.08.2024 року №148, №149 належних відповідачу житлових будинків у зв`язку з їх знищенням не має правового значення по суті спору, оскільки таке списання відбулось у 2024 році, а зобов`язання з податку на нерухоме майно визначено станом на 2022 рік.
Враховуючи, що відповідач не заперечує наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з таким висновком позивача, 
Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки відповідачем не сплачено у встановлені законодавством строки податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ним рахується податкове зобов`язання з вказаного податку, яке перетворилось на податковий борг платника у розумінні пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.
Статтею 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відтак, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.
Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом була сформована податкова вимога форми “Ф” від 27.09.2023 року №0006905-1302-1429.
Позивач стверджує, що податковий борг відповідача з моменту винесення податкової вимоги від 27.09.2023 року не переривався і не був погашений повністю.
Відповідач це твердження не спростував.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.
Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.
За приписами п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що 13.09.20218 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договори купівлі-продажу, які посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Марченко О.М. та зареєстровано в реєстрі за №794. В п.1.2 цих договорів вказано, що предметом цих договорів є земельні ділянки та розташовані на них житлові будинки з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що відчужуються за даними договорами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В п.1.5 цих договорів вказано, що будинки не є житлом для малолітніх та неповнолітніх дітей, членів сім`ї, як місцезнаходження юридичної особи не використовуються, вільні від усіх прав третіх осіб. В п.2.3 цих договорів є посилання на звіти про оцінку майна, який виконано 30.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 . У цих звітах, у розділі «загальна характеристика об`єкту оцінки» зазначено, що у будинках відсутні будь-які інженерні комунікації, а саме: електроосвітлення, каналізація, опалення, водопостачання, газопостачання. Тобто апелянт вважає, що будинки, які придбавалися ОСОБА_1 були непридатними для проживання. Крім цього, 08.08.2024 року та 09.08.2024 року комісією утвореної згідно з рішенням виконкому Доманівської селищної ради складено акти №1 та №2 обстеження технічного стану житлових будинків за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . В цих актах зафіксовано, що зі слів місцевих мешканців будинки непридатні для використання з 2019 року і на даний час повністю зруйновані, відновленню не підлягають, для проживання непридатні.
Також апелянт зазначає, що згідно з витягів з ДРРП №399651935 та №399647137 від 17.10.2024 року об`єкти нерухомого майна житлові будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 закриті в зв`язку з їх знищенням.
Враховуючи наведені в апеляційній скарзі обставини, апелянт посилається на пп."ґ" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України яким встановлено, що не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі доводи свідчать про незгоду відповідача з податковими повідомленнями-рішеннями №0344706-2408-1405-UА48040090000070960 та №0344708-2408-1405-UА48040090000070960 від 10.11.2023 року за період 2022 року на загальну суму в розмір 54450,20 грн., однак в даній справі вирішується питання про стягнення податкової заборгованості за податковою вимогою форми "Ф" від 27.09.2023 року №0006905-1302-1429.
Податкові повідомлення-рішення №0344706-2408-1405-UА48040090000070960 та №0344708-2408-1405-UА48040090000070960 вже були оскарженні відповідачем в справі №400/7652/24, однак позовна заява було повернута ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до адміністративного суду, як вже зазначалося вище.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст.90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322. ст.325, ст.328 КАС України апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія