Справа № 536/2239/25
Провадження № 2-а/536/2/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.
розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про часткове скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2091 від 12.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення -
ВСТАНОВИВ:
Позов обґрунтований зокрема тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2091 від 12.09.20205 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 12.09.2025 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладений штраф в сумі 17 000 гривень.
Суть правопорушення викладена у постанові наступним чином: «08.09.2025 року о 13 годині 50 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин України ОСОБА_1 , 1987 р. н., де було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 є порушником правил військового обліку, а саме: як такий, що визнаний обмежено придатний та не пройшов військово лікарську комісію до 05.06.2025 року, як передбачено п. 2 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення Закону України від 21.03.2024року № 3621- IX «Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист.
Правопорушення вчинене в особливий період, що передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП»
Позивач ОСОБА_1 визнає вчинення ним вказаного правопорушення, та не заперечує щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, але вважає що накладання на нього штрафу в сумі 17 000 гривень не відповідає фактичним обставинам справи та накладений з порушенням ст. 249, 258, 268, 276, 277, 279-1, 280, 283, 285, 299, 300-3, 307 КУпАП зі змінами та доповненнями, внесеними на підставі Закону України № 12093 від 13.03.202 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення механізмів притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та штраф має бути зменшений до 8 500,00 гривен, виходячи з наступного.
Водночас вказано, що ОСОБА_1 , відповідно його військово облікового документу № 270420201396086900015 та інформації з додатку Резерв + від 01.05.2025 року був взятий на військовий облік 3-м відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 11.05.2006 року, як обмежено придатний до військової служби. Дані уточнені своєчасно. В розшук ІНФОРМАЦІЯ_2 не подавався.
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3360 від 25.04.2025 року позивачу ОСОБА_1 була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 4 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як такому, чий близький родич загинув під час стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Відстрочка діє на строк дії законних підстав до 06.03.2026 року.
У зв`язку з тим, що позивач не пройшов ВЛК до 05.06.2025 року, як військовозобов`язаний, який визнаний обмежено придатний до військової служби, він без виклику повісткою ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно, 08.09.2025 року, приблизно о 08-00 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 для проходження ВЛК.
В приміщенні відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач надав письмову згоду на проходження ВЛК. Працівником відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 було сформоване електронне направлення на ВЛК і у період часу приблизно з 09-00 до 12-00 ОСОБА_1 пройшов ВЛК в КНП «Чорнухинська лікарня» Чорнухинської селищної ради Полтавської області.
В цей же день 08.09.2025 року, приблизно після 13-00 він в приміщенні третього відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав під особистий підпис копію довідки ВЛК від 08.09.2025 року № 2025-0908-1230- 0623-3, відповідно якої визнаний придатним до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення.
В цей же день 08.09.2025 року, головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол № 2091 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.
Суть правопорушення викладена у наведеному протоколі № 2091 аналогічна суті правопорушення, викладеній у подальшій постанові № 2091 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року, а саме: «08.09.2025 року о 13 годині 50 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин України ОСОБА_1 , 1987 р. н., де було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 є порушником правил військового обліку, а саме: як такий, що визнаний обмежено придатний та не пройшов військово лікарську комісію до 05.06.2025 року, як передбачено п. 2 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення Закону України від 21.03.2024 року № 3621- IX «Про внесення змін до деяких законів що забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист.
Правопорушення вчинене в особливий період, що передбачено ст. 210-1 ч. 3 КУпАП».
Враховуючи вказаний в протоколі час прибуття ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_4 , протокол не складався у час фактичного прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно адміністративного протоколу, уповноваженою посадовою особою, ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, « а також права та обов`язки, передбачені статті 268 КУпАП.
Повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11-00 12.09.2025 року в приміщенні Лубенського РІЦУ та СП кабінет № 19», що підтверджено особистим підписом ОСОБА_1 у протоколі.
Позивач визнав вчинення ним правопорушення, не заперечував що притягнення його до адміністративної відповідальності та зауважив, що прибув до 3-го відділення РТЦК та СП 08.09.2025 року не о 13-50, а о 08-00 добровільно, дав письмову згоду на проходження ВЛК, пройшов ВЛК, висновок якої був направлений у 3-тє відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 особами, а він отримав відповідну довідку ВЛК в РТЦК СП.
Зазначені обставини мали місце до складання протоколу і заздалегідь були відомі посадовій особі ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка складала протокол про адміністративне правопорушення. Але посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 було роз`яснено, що відповідні пояснення він може надати під час розгляду справи по суті. Тому, в протоколі відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 щодо визнання своєї вини та щодо згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності.
При складанні протоколу посадовою особою не були роз`ясненні ОСОБА_1 діючі на час складання протоколу доповнення до ст. 268 КУпАП, а саме: «справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуте лише у випадках, коли є дані про своєчасне її оповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладання розгляду справи.
12.09.2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , який на час розгляду справи знаходився в приміщенні Лубенської районної державної адміністрації та повідомив працівника РТЦК та СП щодо своєї явки. ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив ОСОБА_1 , що у зв`язку з постійними тривогами та обстрілами начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 розглядає адміністративні протоколи без участі правопорушників і що копію ухваленої постанови може бути видана позивачу не раніше вівторка 16.09.2025 року.
16,09.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_8 позивач отримав копію постанови від 12.09.2025 року.
Отже, постанова № 2091 від 12.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3, ст. 210-1 КУпАП з накладенням на нього штрафу в сумі 17 000,00 гривень була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 2091 від 08.09.2025 року, відповідно якого ОСОБА_1 не були роз`яснені в повному обсязі його права та обов`язки, як правопорушника, в тому числі і право звернутися не пізні не дня розгляду справи із письмовою заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначається що він не оспорює допущене правопорушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, яка є підставою для накладання штрафу не менше ніж 50 відсотків розміру мінімального штрафу.
Тому вважає, що постанова № 2091 від 12.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладанням штрафу в сумі 17 000,00 гривень є незаконною і не обґрунтованою в частині накладання штрафу та підлягає частковому скасуванню в цій частині зі зменшенням штрафу до 8 500,00 гривень.
22.10.2022 року представником відповідача направлено відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_9 заперечує проти задоволення позовної заяви, вважає її необґрунтованою та просить її відхилити.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, 17.03.2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Так, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Абзацом 2 п. 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: - прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Так, за даними оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для перепроходження військово-лікарської комісії, так як він є обмежено придатним.
Позивач постійно ігнорував повістки, а саме направлялись з датою прибуття на 12.08.24 року, 05.03.25 року та 27.03.25 року з метою уточнення військово-облікових даних та визначення ступеня придатності до військової служби.
Згідно Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист", громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим
Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України – до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду". Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі –Порядок).
08.09.2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та складено адміністративний протокол. В адміністративному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 12.09.2025 року об 11 год. 00 хв. про що Позивач був ознайомлений і засвідчив своїм підписом.
12.09.2025 року за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, стосовно позивача, винесено постанову № 2091 від 12.09.2025 року. На розгляд справи прибув, повідомлений належним чином, копію постанови отримав 16.09.2025 року.
Раніше позивач не мав на меті прибувати до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби до поки не подав документи на відстрочку від призову під час мобілізації.
За нормативними правилами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово- облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210; 210-1; 211(КУпАП). 
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представником подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Сторонами не заперечується, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_1 ) з 11.05.2006 року, облікові дані уточнені своєчасно, в розшук не подавався.
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3360 від 25.04.2025 року позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (у зв`язку із загибеллю близького родича). Строк дії відстрочки – до 06.03.2026 року.
Позивач з`явився 08.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 надав письмову заяву на збір та згоду на обробку персональних даних та отримав направлення та пройшов ВЛК у КНП «Чорнухинська лікарня» Чорнухинської селищної ради.
Згідно Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист", громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Висновком ВЛК від 08.09.2025 року № 2025-0908-1230-0623-3 позивача визнано придатним до військової служби (на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення)
У той же день, 08.09.2025 року, головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол № 2091 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, із зазначенням що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 годині 12.09.2025 року. Позивач отримав другий примірник протоколу, що підтверджується власним підписом.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 № 2091 від 12.09.2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 гривень.
Відповідно до постанови: «08.09.2025 року о 13 годині 50 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин України ОСОБА_1 , 1987 р. н., де було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 є порушником правил військового обліку, а саме: як такий, що визнаний обмежено придатний та не пройшов військово лікарську комісію до 05.06.2025 року, як передбачено п. 2 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення Закону України від 21.03.2024року № 3621- IX «Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист.
Як вбачається з тексту постанови, підставою для притягнення позивача до відповідальності слугувало те, що він, будучи визнаним обмежено придатним до військової служби, не пройшов військово-лікарську комісію (далі – ВЛК) до 05.06.2025 року, чим порушив вимоги п. 2 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 21.03.2024 року № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Правопорушення вчинено в особливий період, що стало підставою для кваліфікації за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до позовної заяви, вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не заперечується та повністю визнається, про що ним також було повідомлено під час складення протоколу. 
Вважає, що вона підлягає частковому скасуванню, оскільки справа була розглянута без його участі та йому не були роз`яснені в повному обсязі його права та обов`язки, як правопорушника, в тому числі і право звернутися не пізніше дня розгляду справи із письмовою заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначається що він не оспорює допущене правопорушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, яка є підставою для накладання штрафу не менше ніж 50 відсотків розміру мінімального штрафу, тобто 8500 гривень.
З вказаного суд вбачає, що позивачем оспорюється не сам факт наявності його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а недотримання процедури розгляду справи, внаслідок чого він позбавлений можливості сплатити адміністративне стягнення у меншому розмірі, у зв`язку із повним визнанням своєї вини.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення затвердженої Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3, ця Інструкція визначає процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Абзацом 4 Розділу ІІ вказаної Інструкції встановлено, що під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 268 КУпАП «Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності»- особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
В той час з дослідженого судом протоколу № 2091 про адміністративне правопорушення встановлено, що позивачу роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: «знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову у справі».
Водночас повідомлено позивачу, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 годині 12.09.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , каб. 19.
З дослідженого протоколу, судом встановлено, що при складенні протоколу державним службовцем, головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , не роз`яснено ОСОБА_1 особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, якими доповнено ст. 268 КУпАП згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення механізмів притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 13 березня 2025 року № 4316-IX.
Статтею 279-9 КУпАП передбачено, що у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Санкція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 17000-25500 гривень.
Ч. 3 ст. 279-9 КУпАП, у постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.
Також статтею 300-3 КУпАП встановлено, що у разі якщо постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, винесена в порядку, передбаченому статтею 279-9 цього Кодексу, та особа протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили сплатила не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення, така постанова вважається виконаною.
З аналізу вищевказаних норм суд вбачає, що у разі визнання правопорушником своєї вини та зверненням із заявою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, то законодавцем передбачено визначення штрафу у мінімальному розмірі та виконання постанови, у разі сплати правопорушником не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган, який розглядає справу, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Повно та всебічно дослідивши обставини по справі, суд доходить висновку, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 порушено права позивача, а саме не у повному обсязі роз`яснено права позивача, зокрема право на звернення із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності.
Як наслідок, постанова про накладення адміністративного стягнення постановлена без об`єктивного та повного з`ясування обставин справи, а саме визнання вини ОСОБА_1 та як результат накладення на нього адміністративного стягнення без можливості виконати постанову шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу.
Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачем неповно роз`яснено права ОСОБА_1 та неповно досліджено обставини справи при винесенні оскаржуваної постанови, що є безумовною підставою для її скасування.
Вимога позивача про часткове скасування оскаржуваної постанови в частині накладання штрафу та зменшення його розміру із 17000 гривень до 8 500 гривень задоволенню не підлягає, оскільки штраф накладений у мінімальному розмірі, який передбачений санкцією ч. 3 статті 210-1 КУпАП та постанова про притягнення позивача могла б бути виконана при сплаті штрафу у розмірі 8500 гривень, у разі винесення постанови в порядку, передбаченому статтею 279-9 цього Кодексу. 
Враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме неповно роз`яснено права ОСОБА_1 , тому належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
Згідно матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Отже, зважаючи, що суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 302 гривень 80 копійок.
Керуючись, ст. ст. 5, 9, 10, 118-123, 246-248, 272, 286 КАС України суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про часткове скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2091 від 12.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.
Постанову № 2091 від 12.09.2025 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладанням штрафу в сумі 17 000 гривень – скасувати. 
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП направити до компетентного органу - ІНФОРМАЦІЯ_1 на новий розгляд.
У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 302,80 гривень.
На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня оголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. О. Колотієвський