Справа № 420/40844/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф. розглянувши в порядку спрощеного провадження, у письмовому провадженні, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання відмови протиправною щодо видачі паспорта у формі книжечки, 

встановив:

Позивачка звернулася з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (відповідач 1), Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (відповідач 2), в інтересах своєї неповнолітньої доньки, в якій просить:
- визнати протиправними дії Овідіопольського відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області (відповідь №Г-8/6/5140- 25/5140/276-25 від 23.09.2025) щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що вона є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 . У зв`язку із необхідністю отримання її дочкою паспорта громадянина України зразка 1994 року по досягненню 14-річного віку, позивачка звернулася до відповідачів із заявою. У виготовленні паспорта зразка 1994 року відповідачем 2 відмовлено у зв`язку із відсутністю відповідного судового рішення. Позивачка з релігійних переконань відмовляється від отримання її дитиною паспорта з безконтактним електронним носієм та від присвоєння унікального номера запису в реєстрі (УНЗР), а також від зняття біометричних даних. Проте, згідно із положеннями Закону України “Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус” по досягненню 14-річного віку її дитина зобов`язана отримати паспорт громадянина України. Неотримання паспорта тягне за собою порушення прав дитини на освіту та в інших сферах її життя. 
Відповідачем 1 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали з таких підстав. На момент звернення із заявою позивачка не досягла 16-річного віку, що виключає можливість отримання паспорту у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-XII. З огляду на відсутність рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, вказує про необґрунтованість посилання позивачки на Тимчасовий порядок №456. Наполягає на відсутності предмета спору щодо оскарження дій/бездіяльності відповідача саме в тому вигляді як це зазначено в позовній заяві. Зазначає, що подана заява не є заявою-анкетою встановленого зразка, а тому була розглянута відповідно до вимог Закону України “Про звернення громадян” і надана відповідь не може розглядатися як відмова. У задоволенні позовних вимог просять відмовити.
Відповідач 2 відзив не надав, ухвала про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету 19.12.2025 року.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданного 11.07.2011 року.
ОСОБА_2 , яка досягла чотирнадцятирічного віку, та її законний представник ОСОБА_1 звернулися із заявою до відповідачів про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-XII без застосування засобів Єдиного державного демографісного реєстру та без присвоєння унікального номеру запису в ЄДДР (УНЗР).
Овідіопольський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на подану заяву надав відповідь листом від 27.09.2025 року, у якому роз`яснив, що без відповідного судового рішення підстави для видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відсутні. 
Позивачка вважає таку відмову протиправною, у зв`язку із чим звернулась до суду із цим позовом.
Вирішуючи цей спір суд керувався наступними приписами законодавства.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України від 20 листопада 2012 року №5492-VI Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус (далі Закон №5492-VI) документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.
За приписами частин першої, другої, четвертої статті 14 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.
Як визначено частиною третьою статті 13 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
Згідно з частиною першою статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Частинами другою-четвертою статті 21 Закону №5492-VI закріплено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій статті 21 Закону №5492-VI, відповідно до якої такий містить, зокрема, унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.
Відповідно до частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону №5492-VI Кабінет Міністрів України постановою від 25 березня 2015 року №302 (далі - Постанова №302) затвердив зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою №302, передбачено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
Разом з тим чинним є також Положення №2503-ХІІ, пунктами 2, 3 якого передбачено, що паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
03 квітня 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №398 Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302, відповідно до якої пункт 3 Постанови №302 доповнено абзацом такого змісту: Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу І Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року №456, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за №620/33591 (далі - Порядок №456), цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302", "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року №719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку. Паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року №353 Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України.
Підпунктом 1 пункту 3 розділу І Тимчасового порядку №456 передбачено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС), зокрема, особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто.
Підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІІ Порядку №456 визначено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає, зокрема, рішення суду.
Отже, чинним законодавством України передбачена можливість видачі паспорта громадянина України у формі книжечки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а тому твердження відповідача у листі про видачу паспорта громадянина України лише у формі картки є безпідставними.
При вирішенні справи суд враховує, що питання права особи на отримання паспорта України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ у зв`язку з ненаданням нею згоди на обробку персональних даних було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, за результатами розгляду якої 19 вересня 2018 року була винесена постанова у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що норми Закону №5492-VI на відміну від норм Положення №2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря. 
Законодавець, приймаючи Закон №1474-VIII, яким внесено зміни до Закону №5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. 
Відтак, дії відповідача щодо відмови позивачу видати паспорт громадянина України у формі книжечки визнані Великою Палатою Верховного Суду у вказаній зразковій справі протиправними.
Крім того, при вирішенні цього спору суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі №420/4049/20.
Так спірним у вказаній справі стало питання віку, з якого має видаватися паспорт у формі книжечки з огляду на приписи статті 21 Закону №5492-VI, якими встановлено обов`язок громадянина України, який досяг чотирнадцятирічного віку, отримати паспорт громадянина України, а приписами Положення №2503-ХІІ передбачено отримання паспорта з шістнадцятирічного віку. Тимчасовий порядок №456 також визначає шістнадцятирічний вік для оформлення та видачі паспорта.
Частиною третьою статті 7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Верховний Суд, вирішуючи спірне питання віку, у справі №420/4049/20 погодився із висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування Закону №5492-VI, який має вищу юридичну силу, ніж Положення №2503-ХІІ та Порядок №456, та вказав на імперативність приписів Закону №5492-VI, яким встановлено обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України. Верховний Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до частини першої статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Отже, у разі відсутності в особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації своїх громадянських прав.
Зазначена правова позиція знайшла своє послідовне відображення також у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №420/5353/20, від 09 листопада 2023 року у справі №380/16510/22.
Верховний Суд у справах №420/4049/20, №420/5353/20 погодився із висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування Закону №5492-VI, який має вищу юридичну силу, ніж Положення № 2503-ХІІ та Порядок № 456, та вказав на імперативність приписів Закону № 5492-VI, яким встановлено обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України. Верховний Суд також акцентував увагу на тому, що відповідно до частини першої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Отже, у разі відсутності у особи паспорта така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації своїх громадянських прав.
Висновки, наведені у вказаних постановах, є релевантними до обставин цієї справи.
За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення взаємопов`язаних позовних вимог у спосіб прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в оформленні паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ та зобов`язання відповідача оформити та видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.
Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Овідіопольського відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ 37811384, вул. Преображенська, 44, м. Одеса, Одеська область, 65045) оформити та видати ОСОБА_2 (РНОКПП відсутній, НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов